Справа № 320/3834/22
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3834/22 Головуючий у 1 інстанції: Лисенко В.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом Акціонерне товариство «Городище-Пустоварівський цукровий завод» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач -Акціонерне товариство «Городище-Пустоварівський цукровий завод» (далі - АТ «Городище-Пустоварівський цукровий завод») звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Київській області 10.01.2022 №14 «Про анулювання ліцензії» в Акціонерному товариству «Городище-Пустоварівський цукровий завод» на право зберігання пального №000004 від 03.01.2020 р.

- зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області (видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання Акціонерному товариству «Городище-Пустоварівський цукровий завод» ліцензії на право зберігання пального від 03.01.2020 р. № 000004 та поновити відповідну інформацію щодо наявності такої ліцензії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 10.01.2022 №14 «Про анулювання ліцензії» в Акціонерному товариству «Городище-Пустоварівський цукровий завод» на право зберігання пального №000004 від 03.01.2020.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у Київській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що позивач отримав ліцензію на право зберігання пального терміном дії з 03.01.2020 до 03.01.2025 року, граничний термін сплати чергового платежу за ліцензію 03.01.2022 року. При цьому, апелянт зазначає, що станом на 10.01.2022 від Товариства не надійшла заява щодо внесення чергового платежу по ліцензії на право зберігання пального від 03.01.2020 №2000004 з копією платіжного доручення з відміткою банку про сплату, що слугувало підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження про анулювання ліцензії на право зберігання пального.

13 лютого 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Акціонерного товариства «Городище-Пустоварівський цукровий завод» надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Акціонерним товариством «Городище-Пустоварівський цукровий завод» отримано ліцензію на право зберігання пального №000004 від 03.01.2020 терміном дії з 03.01.2020 по 03.01.2025.

АТ «Городище-Пустоварівський цукровий завод» 03.12.2021 здійснило черговий платіж за ліцензію на право зберігання пального, що підтверджується копією платіжного доручення від 03.12.2021 №79638.

Однак, копію платіжного доручення від 03.12.2021 №79638 та лист про внесення чергового платежу на адресу Головного управління ДПС у Київській області направило 14.02.2022, що підтверджується копією наявного листа в матеріалах справи. Даний факт відповідачем не заперечується.

10 січня 2022 року Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято розпорядження №14, яким анульовано ліцензію на право зберігання пального Акціонерному товариству «Городище-Пустоварівський цукровий завод» №000004 від 03.01.2020, у зв`язку з несплатою чергового платежу за ліцензію.

Акціонерне товариство «Городище-Пустоварівський цукровий завод» оскаржило вказане розпорядження в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, однак, 23.02.2022 отримало відповідь ДПС України вих. лист від 14.02.2022 №2867/6/99-00-09-02-01-06 про те, що граничний термін сплати чергового платежу за ліцензію 03.01.2022 та, оскільки, станом на 03.01.2022 до ГУ ДПС у Київській області не надійшла заява АТ «Городище-Пустоварівський цукровий завод» щодо внесення чергового платежу до ліцензії на право зберігання пального від 01.03.2020 №000004 з копією платіжного доручення з відміткою банку про сплату, як наслідок не підтверджено своєчасну сплату.

Не погоджуючись із даним розпорядженням, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, визначаються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" внесено зміни до Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", зокрема запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним. Зазначені зміни набрали чинності з 01 липня 2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону №481/95-ВР, оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Приписами частини 7 статті 15 Закону №481/95-ВР встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

У відповідності до ч.ч. 8, 10 ст. 15 Закону №481/95-ВР, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Частиною 33 статті 15 Закону №481/95-ВР визначено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Відповідно до ч.ч. 48-49 ст. 15 Закону №481/95-ВР, дія ліцензії призупиняється у разі несвоєчасної сплати чергового платежу за ліцензію на підставі письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, на термін до сплати заборгованості.

Дія ліцензії вважається призупиненою з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) відповідного письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, а її дія поновлюється з моменту зарахування відповідного чергового платежу за ліцензію до бюджету.

За приписами частин 50-51 статті 15 Закону №481/95-ВР, ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі, зокрема, несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.

Згідно положень ст. 16 Закону №481/95-ВР, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Контроль за сплатою річної плати за ліцензії здійснюється органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії на виробництво спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального, оптову торгівлю спиртом, оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, на зберігання пального. Для здійснення контролю суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) подає зазначеному органу копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату.

У відповідності до п.п. 27 п.4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 (далі - Положення № 227), Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом.

Підпунктом 27 пункту 4 Положення № 227 передбачено, що Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Головного управління ДПС у Київській області від 10 січня 2022 № 14 було анульовано ліцензію АТ «Городище-Пустоварівський цукровий завод» на право зберігання пального №000004 від 03.01.2020 (а.с. 39).

Підставою прийняття оскаржуваного розпорядження стала несплата позивачем чергового платежу за ліцензією протягом 30 днів з моменту призупинення дії ліцензії.

Колегія суддів зазначає, що статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» передбачено анулювання ліцензії у випадку несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії.

Відповідно до платіжного доручення від 03 грудня 2021 року № 79638, АТ «Городище-Пустоварівський цукровий завод» було сплачено 780,00 грн, на рахунок ГУ ДПС у Київській області з призначенням платежу: плата за ліцензію на право зберігання пального за 2022 р (а.с. 10).

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що позивачем не подано Головному управлінню ДПС у київській області копії платіжного доручення з відміткою банку про сплату чергового платежу за ліцензію.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи апелянта щодо застосування до позивача відповідальності за неподання вказаного платіжного доручення у вигляді анулювання ліцензії, з огляду на наступне.

Так, визначені частинами 48-50 статті 15 Закону №481/95-ВР заходи щодо зупинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним можуть бути застосовані контролюючим органом до суб`єкта господарювання лише у випадку несвоєчасної сплати ним чергового річного платежу за ліцензію, а заходи щодо анулювання дії такої ліцензії - у випадку несплати ним річної плати за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення дії ліцензії.

Натомість, ненадання суб`єктом господарювання до територіального органу Державної податкової служби України, який видав йому ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), копії платіжного доручення про сплату річної плати за ліцензію з відміткою банку про її сплату не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату таким суб`єктом річної плати за ліцензію, а, відтак, і не є підставою для застосування до суб`єкта господарювання відповідальності у вигляді анулювання дії ліцензії, оскільки, анулювання ліцензії здійснюється лише у випадку несплати річної плати.

При цьому, під несплатою річної плати за ліцензію слід розуміти бездіяльність суб`єкта господарювання, яка полягає у не здійсненні ним своєчасного та в повному обсязі перерахування коштів на відповідний бюджетний рахунок, призначений для вказаного платежу.

Однак, як було вищевказано, АТ «Городище-Пустоварівський цукровий завод» такої бездіяльності допущено не було, оскільки, здійснення своєчасної сплати річної плати за право зберігання пального №000004 підтверджується платіжним дорученням від 03.12.2021 року № 79638.

З огляду на зазначене, наведені вище правові норми Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» пов`язують настання наслідків у вигляді зупинення дії ліцензії та її анулювання саме з несплатою відповідних платежів за ліцензію, а не за ненадання квитанції до контролюючого органу.

Таким чином, судом першої інстанції обгрунтовано визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 10.01.2022 №14 «Про анулювання ліцензії» в Акціонерному товариству «Городище-Пустоварівський цукровий завод» на право зберігання пального №000004 від 03.01.2020.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог Акціонерного товариства «Городище-Пустоварівський цукровий завод» та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.