Справа № 160/14736/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2023 року м. Дніпросправа № 160/14736/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року (суддя Лозицька І.О., повне судове рішення складено 21 листопада 2021 року) в справі № 160/14736/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ) про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати нарахованої пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2022 року в сумі 279 100,96 грн., стягнення заборгованості по виплаті пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2022 року в сумі 279 100,96 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вважає, що порядок виплати пенсії, передбачений Порядком № 649, не може змінювати принцип обов`язковості судових рішень, не може застосовуватися з метою визначення способу та порядку виплати перерахованих за рішенням суду пенсій, а невиконання судових рішень не може бути виправдано відсутністю бюджетних видатків.

Вважає доведеним факт бездіяльності щодо невиплати нарахованої пенсії, а належним способом захисту прав позивача є стягнення з ГУ ПФУ заборгованості по виплаті пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2022 року в сумі 279 100.96 грн.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі № 160/23401/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Дніпропетровського обласного територіального центра комплектування та соціальної підтримки №ФД97133 від 29 червня 2021 року про розмір грошового забезпечення з урахуванням зазначених у ній складових та основного розміру пенсії у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення з 01 квітня 2019 року та з урахуванням проведених платежів.

Рішення суду набрало законної сили 19 квітня 2022 року.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , але не здійснено її виплату.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо виплати доплати (заборгованості) за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2022 року у сумі 279 100,96 грн. з урахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі № 160/23401/21.

Листом від 12 серпня 2022 року № 24263-19573/3-01/8-0400/22 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що доплата пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2022 року становить 279 100,96 грн. Із посилання на ст. 116 Бюджетного кодексу України зазначив, що доплату за попередній період на виконання рішення суду від 18 березня 2022 року у справі № 160/23401/21 буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань, виділених на цю мету, покладені судом зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії позивача виконані в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах його повноважень.

Встановивши, що фактично позивач оскаржує неналежне виконання ГУ ПФУ рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/23401/21, яке набрало законної сили, а питання контролю за виконанням судового рішення має розглядатися в порядку, встановленому процесуальним законодавством, а не шляхом звернення з новим позовом до суду про зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконати таке рішення, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі № 160/23401/21, яке набрало законної сили 19 квітня 2022 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Дніпропетровського обласного територіального центра комплектування та соціальної підтримки №ФД97133 від 29 червня 2021 року про розмір грошового забезпечення з урахуванням зазначених у ній складових та основного розміру пенсії у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення з 01 квітня 2019 року та з урахуванням проведених платежів.

На виконання судового рішення в справі №160/23401/21 ГУ ПФУ проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , нараховано доплату за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2022 року у сумі 279 100,96 грн., яку на час звернення позивача до суду не виплачено.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ з питання виплати нарахованої доплати (заборгованості) за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2022 року у сумі 279 100,96 грн.

Листом від 12 серпня 2022 року № 24263-19573/3-01/8-0400/22 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивача, що доплата пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2022 року становить 279 100,96 грн., доплату за попередній період на виконання рішення суду від 18 березня 2022 року у справі № 160/23401/21 буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 129-1 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

В цьому випадку предметом позову є питання виплати позивачу нарахованої на виконання судового рішення, що набрало законної сили, суми перерахованої пенсії.

Тобто, фактично предметом цього позову є невиконання рішення суду в частині виплати позивачу суми перерахованої пенсії.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, регулюються статтями 370 383 КАС України, проте цими нормами процесуального права не передбачено можливості вирішення в порядку позовного провадження вимог особи, на користь якої ухвалено рішення, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф.

За положеннями частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відтак, процесуальним законодавством встановлено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Саме приведені процесуальні норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення, а підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь такої особи та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, встановлення законодавцем у процесуальному законодавстві спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Крім того, судове рішення може бути звернуто до примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Тому суд доходить до висновку, що у разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на суб`єкта владних повноважень відповідача, передбачених приведеними нормами КАС України, а також ініціювати питання примусового виконання рішення в порядку Закону № 1404-VIII.

Висновок суду в цій справі стосовно того, що невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження відповідає позиції Верховного Суду, викладеного в постановах від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15, від 03 квітня 2019 року у справі №820/4261/18, від 09 липня 2019 року у справі №826/17587/18, від 31 липня 2019 року у справі №803/688/18, від 23 липня 2020 року у справі №661/89/17, від 24 липня 2020 року у справі №501/2172/15-а, Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а.

Також суд застосовує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а, від 06 лютого 2019 року у справі №816/2016/17, висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15, від 30 березня 2021 року у справі №580/3376/20, які полягають у тому, що при розгляді позовних вимог стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

Апелянтом не приведено доводів у спростування висновків суду першої інстанції, а викладені в апеляційній скарзі аргументи щодо необхідності стягнення на його корить суми нарахованої на судовим рішенням пенсії спростовані приведеними вище висновками суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року в справі № 160/14736/22 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року в справі № 160/14736/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 13 березня 2023 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 13 березня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко