Справа № 160/19526/22
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Калугіної Н.Є.,
при секретарі судового засідання - Лисенко Н.О.,
представника позивача Васильченко О.М.,
представника відповідача - Дерець Т.В.,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці UA110000/2022/000020/2 від 14.06.2022 року, UA110000/2022/000021/2 від 14.06.2022 року, UA110000/2022/000022/2 від 14.06.2022 року;
- стягнути з Дніпровської митниці на користь ТОВ «Омега» всі документально підтверджені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару прийняті митним органом без урахування усіх обставин, відтак підлягають скасуванню у судовому порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України, запропоновано позивачу подати відповідь на відзив разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь (в разі неможливості їх подання - зазначити докази, які не можуть бути подані разом з відповіддю із зазначенням причин їх неподання) та документами, що підтверджують надіслання (надання) відповіді і доданих до неї доказів відповідачам - у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позов, у разі його подання відповідачем, дотримуючись вимог ст. ст. 162, 163 КАС України, запропоновано відповідачу подати заперечення - у п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив, у разі його подання позивачем, дотримуючись вимог ст. ст. 162, 164 КАС України.
Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" (позивач) належним чином засвідчені копії повних текстів рішень про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці UA110000/2022/000020/2 від 14.06.2022 року, UA110000/2022/000021/2 від 14.06.2022 року, UA110000/2022/000022/2 від 14.06.2022 року та митних декларацій UA110130/2022/008475, UA110130/2022/008465, UA110130/2022/008474 від 13.06.2022.
Відповідачем 05.01.2023 надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні. Також зазначив, що статтею 54 МКУ передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МКУ. Митницею здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності і неточності. Наданими декларантом документами висновки митного органу не спростовано, відтак прийнято оскаржувані рішення.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега" надано відповідь на відзив, згідно змісту якого останній просив позовні вимоги задовольнити. Також зазначив, що право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Надані декларантом документи для проведення митного оформлення підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору), натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом, прийняв оскаржувані Рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані контролюючим органом, посилання останнього на наявність розбіжностей в документах та недостовірність зазначених в них відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, є необґрунтованими і протирічать наданим до позову доказам.
В судовому засіданні під час розгляду справи по суті, сторони підтримали заявлені у справі позиції, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги, відповідач наполягав н відмові у задоволенні позовних вимог.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.
Згідно укладеного між позивачем (покупець) та ICELAND PELAGIC, Ісландія (продавець) контракту №ІР/002/16 від 11.07.2016, продавець продає, а покупець придбає свіжоморожену рибу та морепродукти, згідно асортименту і по цінам визначеним у специфікаціях до цього контракту (п. 1.1 контракту).
Товар, що поставляється повинен бути поставлений партіями у повній відповідності до вимог, умов та цін, вказаних у специфікаціях та додатках до контракту, які є невід`ємною частиною контракту (п. 1.2).
Відповідно до п. 2.1 контракту, ціна товару визначається у доларах США та включає в себе вартість товару, пакування, тари, маркування, товаросупровідних документів, вказаних у п. 4.10 цього контракту, завантаження на транспортний засіб , доставка до зазначеного місця призначення, відповідно до Інкотермс 2010, а також витрати по митному оформленню товару у країні продавця.
Ціни на товар розуміються на умовах CIF Клайпеда у відповідності до умов Інкотермс 2010, якщо інше не обумовлено в специфікаціях та інвойсах (п. 2.2).
Відповідно до умов пункту 3.1 контракту, оплата кожної партії товару здійснюється у доларах США, у формі банківського переводу на рахунок продавця в наступному порядку, якщо інше не вказано у рахунку (інвойсі): 100% передплата після отримання від продавця підтвердження про готовність товару до відвантаження.
Поставка товару здійснюється окремими партіями. Строки поставки та відвантаження кожної партії товару узгоджуються сторонами у специфікаціях або додатках до цього контракту (п. 4.1).
Товар за цим контрактом повинен бути поставлений на умовах CIF Клайпеда, якщо інше не обумовлено в специфікації та/або інвойсі (у відповідності до Інкотермс 2010). (п. 4.2).
Товар за цим контрактом повинен бути відвантажений продавцем протягом 5 днів з моменту отримання 100 передоплати (п. 4.4).
У специфікаціях на партію товару вказуються строки та умови поставки, вимоги до якості товару, тарі, пакуванню, маркуванню, температурі зберігання, назві на латинській мові, розмірний ряд (п. 4.5).
За договором надання транспортно-експедиційних послуг №1 від 25.06.2020 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 (перевізник) та позивачем (клієнт), перевізник зобов`язується за рахунок і за плату клієнта у відповідності до умов цього договору та узгоджених сторонами заявок (далі «заявка»), що в свою чергу є невід`ємною частиною даного договору, виконати комплекс послуг по транспортно-експедиторському обслуговуванню (ТЕО), організувати міжнародні та/або внутрішньодержавні перевезення та/або мультимодальні перевезення експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу, а також надавати інші послуги погоджені сторонами.
Відповідно до п.3.1 договору, вид, об`єм, строки, вартість послуг перевізника за даним договором визначаються окремо для кожного перевезення - у відповідності до узгоджених заявок клієнта, що регламентуються даним договором або в додатках до нього (додаткових угодах, тощо). Узгоджені заявки являють собою домовленість сторін стосовно істотних умов перевезення вантажу клієнта у рамках цього договору і, за умови належного оформлення (містять підписи уповноважених представників сторін і печатки сторін), є його невід`ємною частиною.
Згідно заяви на транспортування та експедирування вантажу від 01.06.2022 №SE-6А/2022, підписаної ФОП ОСОБА_1 та позивачем, водій ОСОБА_2 на автотранспортному засобі VOLVO НОМЕР_1 / НОМЕР_2 здійснював транспортування товару риба свіжоморожена з порту завантаження Клайпеда Литва до митного складу Дніпро через митний пункт Ягодин. Вартість послуг з транспортування оплачується у день прибуття на склад клієнта. Вартість послуг 106000,00 грн. Крім того, згідно цієї заявки дата та час завантаження товару 06.06.2022 по 09.06.2022 з 8:00 год ранку.
Згідно інвойс компанії «Benko servisas» (Литва) від 10.06.2022 №ВS22 №0681 (а.с. 44 т.1), позивачу виставлений рахунок за послуги зберігання товару за період з 07.06.2022 по 09.06.2022, послуги експедиції (супутні) 09.06.2022, страхування, сертифікації, нанесення українських етикеток, експортної декларації, щодо товару згідно інвойс №SR026285 від 30.05.2022, на загальну суму 192,20 євро.
Згідно міжнародної транспортної накладної (а.с. 84), країною вантажовідправником є Ісландія, компанія ICELAND PELAGIC, експедитором є компанія «Benko servisas», Клайпла, Литва, вантажоотримувачем є позивач, перевізник ФОП ОСОБА_3 (відбиток штампу), транспорт - VOLVO НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , вантаж згідно інвойсу №SR026285 від 30.05.2022- мойва заморожена.
Згідно заяви на транспортування та експедирування вантажу від 01.06.2022 №SE-7А/2022, підписаної ФОП ОСОБА_1 та позивачем, водій ОСОБА_4 на автотранспортному засобі VOLVO номер знак НОМЕР_3 / НОМЕР_4 здійснював транспортування товару риба свіжоморожена з порту завантаження Клайпеда Литва до митного складу Дніпро через митний пункт Ягодин. Вартість послуг з транспортування оплачується у день прибуття на склад клієнта. Вартість послуг 106000,00 грн. Крім того, згідно цієї заявки дата та час завантаження товару 06.06.2022 по 09.06.2022 з 8:00 год ранку.
Згідно інвойс компанії «Benko servisas» (Литва) від 10.06.2022 №ВS22 №0680 (а.с. 30 т.1), позивачу виставлений рахунок за послуги зберігання товару за період з 07.06.2022 по 09.06.2022, послуги експедиції (супутні) 09.06.2022, страхування, сертифікації, нанесення українських етикеток, експортної декларації, щодо товару згідно інвойс №SR026284 від 30.05.2022, на загальну суму 299,40 євро.
Згідно міжнародної транспортної накладної (а.с. 62 т.1), країною вантажовідправником є Ісландія, компанія ICELAND PELAGIC, експедитором є компанія «Benko servisas», Клайпеда, Литва, вантажоотримувачем є позивач, перевізник ФОП ОСОБА_3 (відбиток штампу), транспорт - VOLVO номер знак НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , вантаж згідно інвойсу №SR026284 від 30.05.2022- мойва заморожена.
До того ж, 15.07.2021 мж ТОВ «Агротеп» (перевізник) та ТОВ «Омега» (клієнт) укладено договір на надання послуг з транспортування та експедирування товару.
Тож партію товару згідно інвойс № SR026286 було доставлено та надано послуги з експедирування саме за цим договором.
Згідно заяви на транспортування та експедирування вантажу від 02.06.2022 №AGT-7E/2022, підписаної ТОВ «Агротеп» та позивачем, водій ОСОБА_5 на автотранспортному засобі номер знак НОМЕР_5 / НОМЕР_6 здійснював транспортування товару риба свіжоморожена з порту завантаження Клайпеда Литва до митного складу Дніпро через митний пункт Ягодин. Згідно цієї заяви, вартість послуг з транспортування становить 172285,85 грн. Згідно цієї заявки дата та час завантаження товару у пункті Клайпеда, Литва - 06.06.2022 по 07.06.2022 з 8:00 год ранку.
Згідно інвойс компанії «Benko servisas» (Литва) від 10.06.2022 №ВS22 №0682 (а.с. 82 т.1), позивачу виставлений рахунок за послуги зберігання товару за період з 07.06.2022 по 09.06.2022, послуги експедиції (супутні) 09.06.2022, страхування, сертифікації, нанесення українських етикеток, експортної декларації, щодо товару згідно інвойс №SR026286 від 30.05.2022, на загальну суму 192, 40 євро.
Згідно міжнародної транспортної накладної (а.с. 84 т.1), країною вантажовідправником є Ісландія, компанія ICELAND PELAGIC, експедитором є компанія «Benko servisas», Клайпла, Литва, вантажоотримувачем є позивач, перевізник ТОВ «Агротеп», транспорт DAF номер знак НОМЕР_5 / НОМЕР_6 , вантаж згідно інвойсу №SR026286 від 30.05.2022- мойва заморожена.
Після ввезення на територію України отримані товарні партії були розміщені в режим митного ліцензійного складу та з метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів їх було задекларовано товариством до митного поста Дніпровської митниці за електронними митними деклараціями за № UA 110130/2021/008465, № UA 110130/2021/008474, № UA 110130/2021/008475.
Митна вартість товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
14.06.2022 митним органом прийнято Рішенням про коригування митної вартості №UA110000/2022/000020/2 від 14.06.2022, згідно якого:
- документи, що підтверджують страхування оцінюваного товару та його розмір до митного оформлення декларантом не надано;
- рахунок -фактура від компанії «Вепко servisas» (Литва) від 10.06.2022 №BS22 №0680 не містить посилання на реквізити договору, що підтверджує договірні відносини між ТОВ «Омега» та «Вепко servisas». Окрім того, даний рахунок містить інформацію щодо витрат компанії «Вепко servisas» на послуги зберігання протягом З-х днів -31,20 євро, послуги експедицїі - 83,20 євро, страхування - 20,00 євро, за оформлення ветеринарного сертифікату - 50,00 євро, за нанесення українських етикеток (маркування) - 70,00 євро, оформлення експортної декларації - 45,00 євро. На загальну суму - 299,40 євро. Підтвердження числових значень розрахунку та ставок за дані послуги не надано;
Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п. З ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обгрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
виписку з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
копію митної декларації країни відправлення;
транспортні документи (договір від 25.06.2020 №1, сканкопія якого не надана до митного оформлення);
якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
14.06.2022 митним органом прийнято Рішенням про коригування митної вартості №UA110000/2022/000021/2 від 14.06.2022, згідно якого: документи щодо числових значень страхування та інших витрат, декларантом не надано.
14.06.2022 митним органом прийнято Рішенням про коригування митної вартості №UA110000/2022/000022/2 від 14.06.2022, згідно якого:
- документи, що підтверджують страхування оцінюваного товару та його розмір до митного оформлення декларантом не надано;
- рахунок -фактура від компанії «Benko servisas» (Литва) від 10.06.2022 №BS22 №0682 не містить посилання на реквізити договору, що підтверджує договірні відносини між ТОВ «Омега» та «Benko servisas» та підтвердження числових значень розрахунку та ставок за дані послуги не надано.
Листом від 05.09.2022 №05/09/2022-1 позивач надіслав відповідачу пояснення та копії документів щодо Рішенням про коригування митної вартості №UA110000/2022/000020/2 від 14.06.2022 та №UA110000/2022/000022/2 від 14.06.2022:
- пакувального листа № SF22/05/028 від 24.05.2022;
- рахунку №3318 від 13.06.2022;
- пакувального листа на товар брутто 8650 кг та нето 7980 кг;
- рахунку №3317 від 13.06.2022.
14.09.2022 відповідачем за результатами розгляду наведеного листа позивача повідомлено про відсутність документального підтвердження митної вартості товару. Враховуючи відсутність у документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, ненадання декларантом документів у спростування виявлених невідповідностей, у митниці відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості товарів та скасування рішень про коригування митної вартості від 14.06.2022 №UA110000/2022/000020/2, від 14.06.2021 №UA110000/2022/000022/2.
Позивач скориставшись правом, що визначене п. 2 ч. 3 ст. 52 МК України, задекларував зазначену партію товару, а митним органом випущено товар у вільний обіг за деклараціями №UA110130/2022/008615, №UA110130/2022/008616 та № UA110130/2022/008617.
Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.
Згідно із ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - Митний кодекс України), митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
На виконання статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч.5 ст.54 Митного кодексу України).
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу (ч.6 ст. 54 Митного кодексу України).
Згідно ст.55 Митного кодексу України, якщо митний органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. При цьому, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (ч.ч.1,4 ст.337 Митного кодексу України)
Згідно з ч.1 ст. 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. При цьому, митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Суд зауважує, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі № 815/3451/16, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у рішеннях вказується на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, у зв`язку з тим, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України.
Згідно із ч.2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Суд досліджуючи оскаржувані рішення на відповідність ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до наступного висновку.
Отже, числові значення наданих послуг у розмірі 299, 40 євро підтверджується саме рахунком-фактурою №BS22 №0681, які були включені до митної вартості товару.
Тому, вимога про додаткове підтвердження числових значень та ставок за надані послуги є безпідставною, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару, транспортні витрати і таке інше.
Тож, суд вважає необґрунтованими доводи митного органу щодо не підтвердження митної вартості товару за митною декларацією №UA110130/2022/008474, адже, такі доводи спростовуються доказами, наданими позивачем в рамках митного оформлення.
Рахунок-фактура від компанії «Benko servisas» (Литва) від 10.06.2022року №BS22 №0680 містить посилання на пакувальний лист №SR026284, який у свою чергу має посилання на комерційний інвойс№826773, що дає у повній мірі ідентифікувати у відношенні якого товару надавалися послуги за рахунком. Крім того, рахунок містить реквізити сторін серед яких зазначена сторона покупець - ТОВ «Омега». Отже, числові значення наданих послуг у розмірі 299, 40 євро підтверджується саме рахунком-фактурою №BS22 №0680, які були включені до митної вартості товару.
Відповідно до пункту 4.1.11 договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 25.06.2020 №1, перевізник зобов`язується після надання послуг, відповідно до угодженої заявки, забезпечити своєчасну передачу в строки, передбачені даним договором, клієнту документів, що підтверджують надання перевізником відповідних транспортно-експедиційних послуг (оригінал рахунку, акти виконаних робіт тощо).
Згідно пункту 5.4 договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 25.06.2021 №1, термін проведення розрахунків за договором, тобто за кожне організоване і здійснене вантажоперевезення, становить 14 календарних днів з моменту прибуття транспортного засобу на митний термінал в Україні, якщо інше не назначено в заявці на перевезення.
Відповідно до відомостей заявки від 01.06.2022 №SE 7А/2022, визначено умови оплати: проводиться в день вивантаження на складі клієнта.
Відповідно до даних СМР б/н від 09.06.2022 року товар прийшов на склад клієнта 15.06.2021 року, отже на момент митного оформлення 13.06.2022 року термін оплати за надані транспортні-експедиційні послуги та складання акту виконаних робіт не настав, і відповідно ці документи не надавались до митного оформлення.
На підтвердження транспортних та страхових витрат до митної декларації №UA110130/2022/008475 від 13.06.2022 року (рішення №UA110000/2022/000022/2 від 14.06.2022) позивачем надано: рахунок від 13.06.2022 №3320 від перевізника ТОВ «Агротеп», заявку на транспортування та експедирування вантажів від 02.06.2022 №AGT-9E/2022, договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 15.07.2021 № l5072021, рахунок-фактура від компанії «Benko servisas» (Литва) від 10.06.2022 №BS22 №0682, CMP б/н від 09.06.2022 року, пакувальний лист №SF22/05/028 від 24.05.2022; рахунок №3318 від 13.06.2022 року, пакувальний лист на товар брутто 8650кг та нето 7980кг; рахунок №3317 від 13.06.2022 року.
Рахунок - фактура від компанії «Benko servisas» (Литва) від 10.06.2022року №BS22 №0682 містить посилання на пакувальний лист №SR026286, який у свою чергу має посилання на комерційний інвойс №826775, що дає у повній мірі ідентифікувати, у відношенні якого товару надавалися послуги за рахунком. Крім того, рахунок містить реквізити сторін серед яких зазначена сторона покупець - ТОВ «Омега».
Отже, числові значення наданих послуг у розмірі 192, 20 євро підтверджується рахунком-фактурою №BS22 №0682, які були включені до митної вартості товару.
Відповідно до пункту 4.1.11 договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 15.07.2021 №15072021, перевізник зобов`язується після надання послуг, відповідно до угодженої заявки, забезпечити своєчасну передачу в строки, передбачені даним договором, клієнту документів, що підтверджують надання перевізником відповідних транспортно-експедиційних послуг (оригінал рахунку, акти виконаних робіт тощо).
Згідно пункту 5.4 договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 15.07.2021 N15072021, термін проведення розрахунків за договором тобто за кожне організоване і здійснене вантажоперевезення, становить 14 календарних днів з моменту прибуття транспортного засобу на митний термінал в Україні, якщо інше не назначено в заявці на перевезення. Відповідно до відомостей заявки від 02.06.2022 №AGT-9E/2022, визначено умови оплати: на наступний день після прибуття транспортного засобу на митний термінал м. Дніпро.
Відповідно до даних СМР б/н від 09.06.2022 року транспортний засіб прибув на митний термінал м. Дніпро 14.06.2022 року тобто на дату митного оформлення, а саме 13.06.2022 року термін оплати за транспортно-експедиційні послуги та надання акту виконаних робіт ще не настав і тому ці документи не надавалися до митного оформлення.
Згідно відомостей заявки від 02.06.2022 №AGT-9E/2022, визначено, що доставка оцінюваної партії товару здійснювалась у складі збірного вантажу рефрижераторним вантажним автомобілем з реєстраційними номерам НОМЕР_5 / НОМЕР_6 за маршрутом м. Талінн, Естонія м. Ліспая, Латвія м. Клайпеда, Литва м. Дніпро, Україна. Загальна вартість перевезення визначена на рівні 172 285,85 грн.
Відповідно до умов заявки від 02.06.2022 №AGT-9E/2022 сума вказана в гривнях це еквівалент 5500 євро при курсі НБУ на 02.06.2022 року (1евро=31, 3247грн). Остаточна сума до сплати буде визначена відносно курсу НБУ на дату виставлення рахунку.
Рахунки: №3317, №3318, №3320 датовані 13.06.2022 року. Курс НБУ на 13.06.2022 року за 1 євро склав 30, 9327грн. Отже, 5550 євро за курсом на 13.06.2022 року склало 170 129,85 грн. Транспортні витрати до кордону були заявлені у сумах, що містилися саме у рахунках.
Отже, всі надані до митного оформлення документи у повній мірі дають можливість визначити числове значення транспортних витрат та не містять розбіжностей.
Доводи відповідача щодо не підтвердження витрат на страхування у зв`язку із відсутністю підтверджених документально договірних відносин зі страхування між позивачем та компанією «Benko servisas», судом відхиляються, оскільки в матеріалах справи міститься рахунок компанії «Benko servisas», в якому передбачено витрати на страхування, які включені позивачем до митної вартості товару. До того ж, згідно статті 206 Цивільного кодексу України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.
Тож, відсутність письмової форми договору не виключає договірних відносин між контрагентами. Особа, отримавши відповідний рахунок, здійснюючи його оплату, підтверджує виконання договірних відносин.
Отже, позивачем митному органу надані всі документи, що підтверджували оплату товару на момент митного оформлення товару.
Верховним Судом, при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості неодноразово висловлювались наступні правові висновки щодо умов оплати за товар: «У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта (Постанова від 11.04.2018 по справі № 804/4680/16).
Щодо визначення митним органом митної вартості товару за другорядним методом.
Як вбачається, в спірних рішеннях, відповідачем зазначено, що на підставі п.5 ст.55 МКУ в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості та за результатами розгляду наявних документів, здійснено контроль співставлення. У митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості 2а) та 2 б). Враховуючи положення ст. 61 МКУ, при визначенні митної вартості товарів неможливо було застосувати методи 2а) та 2б) згідно статей 59 і 60 Кодексу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст.62, ст.63 МКУ) неможливо застосувати у зв`язку із відсутністю об`єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. До товару застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-r - резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару. Визначена митна вартість оцінюваного ґрунтується на раніше визначеній митній вартості відповідно до рівня вартості ЕМД від 26.05.2022 №UA205030/2022/013545 від 28.05.2022, №UA205030/2022/013972 2,10 дол. США/кг. При цьому до уваги брались наступні критерії-умови поставки (FCA Клайпеда), розмірний ряд, виробник/продавець, обсяги поставки.
Із наведеного вбачається, що у рішенні містяться посилання лише на раніше оформлені митні декларації і не проведено детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до них документами.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування». (Постанова від 22.04.2019 № 815/6242/17 ).
Між тим, спірні Рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містять, що не дає підстав вважати їх обґрунтованими та вмотивованими у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
Приймаючи Рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості. Однак, в порушення вимог ст. 57 Митного кодексу України митницею не доведено неможливість застосування інших (попередніх) методів (2а-2г) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами.
Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Такий правовий висновок здійснений Верховним Судом України в постанові по справі № 21-127а15 від 31.03.2015.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 року у справі №816/1199/15-а дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
У картках відмови у прийнятті спірних митних декларацій не зазначено загальну кількість партії раніше оформленого товару, вагу одиниці товару та розрахунок митної вартості, не наведені якісні характеристики товару, що має значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлювалась виходячи не з ваги товару, а з його характеристик, а ідентифікація раніше оформленого митницею товару, на підставі лише зазначених вище відомостей не можлива. Отже, необхідно зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Крім того, у ході консультацій, до прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, митницею представнику підприємства для ознайомлення, з метою можливості проведення аналізу розрахунку, не надавалась інформація та документи щодо товарів, раніше оформлених органами доходів та зборів.
До того ж, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанова від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, постанова від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17).
Приймаючи Рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості. Однак, в порушення вимог ст. 57 Митного кодексу України митницею не доведено неможливість застосування інших (попередніх) методів (2а-2б) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами.
Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Такий правовий висновок здійснений Верховним Судом України в постанові по справі № 21-127а15 від 31.03.2015.
Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
Згідно з правовим висновком, висловленим Верховним Судом по справі № 809/453/17 від 03.04.2018, при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається митниця не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.
Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, та транспортні витрати, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених постанові від 06.03.2019 у справі №809/278/17.
Суд зазначає, що зміст спірного рішення відповідача, який є індивідуально-правовим актом, оскільки породжує права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 КАС України.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

У рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: - має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; - зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачем не доведено належними доказами правомірність спірних рішень.

З огляду на встановлені судом обставини, оскаржувані рішення є протиправним та підлягають скасуванню.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці UA110000/2022/000020/2 від 14.06.2022, UA110000/2022/000021/2 від 14.06.2022, UA110000/2022/000022/2 від 14.06.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці (, 49038, м. Дніпро, вул. Ольги Княгині, буд. 22) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" (, 49041, м. Дніпро, вул. Панікахи, буд. 15) суму сплаченого судового збору у розмірі 3689,74 грн (три тисячі шістсот вісімдесят дев`ять гривень 74 копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15 березня 2023 року.

Суддя Н.Є. Калугіна