Справа № 520/7530/22
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року № 520/7530/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7), треті особи: Служба безпеки України (), Міністерство внутрішніх справ України (), Міністерство оборони України (), Головне управління Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 25.02.2022 № 38 в частині виключення з усіх видів забезпечення заступника командира роти оперативного призначення(на бронетранспортерах) по роботі з особовим складом 3-го батальйону оперативного призначення старшого лейтенанта ОСОБА_2 у зв`язку з добровільною здачею в полон з 25.02.2022;

визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України № 319 від 09.11.2022 у частині пунктів 3 та 5.4. цього наказу (щодо виключення з усіх видів забезпечення заступника командира роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) по роботі з особовим складом 3-го батальйону оперативного призначення старшого лейтенанта ОСОБА_2 (НОМЕР_6) у зв`язку з самовільним залишенням місця несення служби, з 24 лютого 2022 року);

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині не вручення членам сім`ї військовослужбовця Національної гвардії України - старшого лейтенанта ОСОБА_2 , сповіщення сім`ї про перебування ОСОБА_2 в полоні за формою, встановленою інструкцією з організації обліку особового складу збройних сил України, затвердженою Міністерством оборони України від 26.05.2014 № 333;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України в частині неприйняття обґрунтованого рішення за заявою ОСОБА_1 від 13.05.2022 про виплату члену сім`ї грошового забезпечення військовослужбовця Національної гвардії України - старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.05.2022 про виплату члену сім`ї грошового забезпечення військовослужбовця та прийняти рішення про виплату грошового забезпечення члену сім`ї військовослужбовця Національної гвардії України - старшого лейтенанта ОСОБА_2 , відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх».

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка є дружиною військовослужбовця ОСОБА_2 , якого виключили з усіх видів забезпечення у зв`язку з добровільною здачею в полон в ході повномасштабної війни яка розпочалася 24.02.2022. На звернення позивачки з цього приводу до відповідача та призначення їй виплати грошового забезпечення відповідно до п.6ст.9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповіді не надано. Крім того, позивачка зазначає що відповідачем не було організовано вручення членам сім`ї полоненого ОСОБА_2 сповіщення про його перебування у полоні. Оскільки вказане порушує права позивача, вона звернулася до суду із цим позовом.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам та отримана ними.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України, надав відзив на позов, в якому проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач наполягає на власній правовій позиції.

Треті особи - Служба безпеки України та Міністерство оборони України, подали до суду пояснення по справі.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 , є дружиною військовослужбовця ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 , що видано 25.09.2020 Харківськім міськім відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) та вони мають сина ОСОБА_4 який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України № 85 від 06.05.2021 командира господарського відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го батальону оперативного призначення сержанта ОСОБА_1 , з 30.04.2021 по 06.02.2024 уважати такою, що вибула у соціальну відпустку для догляду за джитиною до досягнення нею трирічного віку.

Чоловік позивачки проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України командиром роти оперативного призначення по роботі з особовим складом 3-го батальйону, має звання старшого лейтенанта.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України № 38 від 25.02.2022, заступника командира роти оперативного призначення по роботі з особовим складом 3-го батальйону старшого лейтенанта ОСОБА_2 , виключено з усіх видів забезпечення у зв`язку з добровільної здачею в полон, з 25 лютого 2022 року.

Заявою від 13.05.2022, позивачка звернулася до командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про виплату їй грошового забезпечення за ОСОБА_2 , який перебуває у полоні та до заяви були надані копія паспорту, довідка про реєстрацію. Місця проживання,свідоцтво про шлюб,свідоцтво про народження дитини,копія ідентифікаційного коду,платіжні реквізити. Зазначена заява та доданої до неї документи були направлені через почтове відділення с. Миколи-Комишуватки, однак рішення по даній заяві не було прийняте, тому позивачка повторно звернулася до командира військової частині НОМЕР_2 з аналогічною заявою та копіями документів, що підтверджується почтовим відправленням та копією квитанції від 09.07.2022. Рішення за заявою командиром військової частини НОМЕР_2 прийняте не було.

Листом Головного управління національної гвардії України від 24.05.2022 позивачка була повідомлена, що її скарга щодо невиплати матеріальної допомоги військовою частиною НОМЕР_2 Східного ОТО НГУ розглянуто та повідомлено, що дія п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон. Однак, Позивачка наголошує, що після фактичного потрапляння у полон її чоловіка військовою частиною НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 не було зроблено жодних дій для проведення об`єктивного розслідування, а тому підстави стверджувати, що саме її чоловік ОСОБА_2 добровільно здався в полон відсутні.

Крім того, позивачка у позові зазначає, що військової частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України та ІНФОРМАЦІЯ_3 не було повідомлено членам сім`ї військовослужбовця Національної гвардії України - старшого лейтенанта ОСОБА_2 , сповіщення про перебування ОСОБА_2 в полоні за формою, встановленою інструкцією з організації обліку особового складу збройних сил України, затвердженою Міністерством оборони України № 333 від 26.05.2014.

Не погоджуючись із протиправними діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (пункт перший статті 9 Закону № 2011-XII).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт третій статті 9 Закону № 2011-XII).Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (пункт четвертий статті 9 Закону № 2011-XII).

Відповідно до пункту шостого статті 9 Закону № 2011-XII:

- за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення;

- сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України;

- дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;

- грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей;

- виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими;

- у всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини;

- у разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації;

- порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 12.2 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, яка втратила чинність з 20.07.2018 (далі - Інструкція № 260) визначено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інших видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884. Згідно із пунктом 12.3 розділу XII Інструкції № 260 грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

Пунктами 2, 3 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, чинного з 20.07.2018 (далі - Порядок № 260), визначено:

- грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначений «Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 (далі - Порядок № 884).

За військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3 Порядку № 884).

Згідно із пунктом 4 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

63. Відповідно до пункту 5 Порядку № 884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими (пункт 6 Порядку № 884).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Заборона обмежень прав військовослужбовців, відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII, полягає у тому, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як дружина військовослужбовця ОСОБА_2 , отримала відповідь на свою скаргу від Служби безпеки України № 33/8-Б -1288В, від 04.08.2022 про те , що її чоловік перебуває в полоні з 05.03.2022року, що підтверджено Міжнародним комітетом Червоного Хреста, який виконує функції Центрального агентства у справах військовополонених (відповідно до ст..123 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими,1949р.). В листі зазначено, що на даний час відомості про уточнене місцезнаходження зазначеного військовослужбовця відсутні та зазначено, що узагальнення даних про українських військовополонених здійснює Національне інформаційне бюро, функції якого виконує ДП «Український національний центр розбудови миру». Іншої інформації, стосовно добровольної здачі в полон ОСОБА_2 дружині військовополоненого ОСОБА_1 не надходило. Обставини потрапляння в полон старшого лейтенанта ОСОБА_2 не з`ясовані та не доведено вину військовослужбовця, якому такий поступок ставиться у провину. Не з`ясування обставин і причин, за яких старший лейтенант ОСОБА_2 потрапив в полон, а також відсутність доказів, які б підтверджували добровільну здачу в полон в районі виконання підрозділом завдань на блокпості « ІНФОРМАЦІЯ_2 » захопленому російськими войськами, свідчить про відсутність підстав добровільної здачи в полон та неправомірність прийнятого начальником військової частини НОМЕР_2 рішення про виключення старшого лейтенанта ОСОБА_2 з усіх видів забезпечення. Відповідачем не надано жодного доказу про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення старшим лейтенантом ОСОБА_2 кримінального злочину добровільної здачі в полон, а лише листом військової частини НОМЕР_2 від 09.07.2022року на звернення позивачки повідомлено, що службове розслідування за фактом потрапляння в полон 25.02.2022року старшого лейтенанта ОСОБА_2 не проводилося. Разом з тим, зазначили, що за наявною інформацією, Луганською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборотній сфері об`єднаннях сил 09.06.2022року було внесено інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.4 ст.408 Кримінального Кодексу України з приводу того, що 28.02.2022року під час дії воєнного стану військовослужбовець ОСОБА_2 самовільно залишив розташування підрозділу в районі виконання завдань за призначенням поблизу н. п. Городище Біловодського району Луганської області. Однак, на підтвердження цього ніяких документів не додано. Натомість, матеріали справи мистять витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.08.2022р., про внесення до ЄРДР відомості про заяву, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення №0000482, за статтею 115 КК України, розслідуванням якого займається Красноградський РАП ГУНП в Харківській області.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.02.2021року по справі №804/4633/17 .

Тому, на підставі вищевикладеного суд вважає , що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасуваня наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України №38 від 25.02.2022року в частині виключення з усіх видів забезпечення заступника командира роти оперативного призначення(на бронетранспортерах) по роботі з особовим складом 3-го батальйону оперативного призначення старшого лейтенанта ОСОБА_2 у зв`язку з добровільною здачею в полон з 25.02.2022року підлягають до задоволення.

Стосовно позовної вимоги визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині щодо не вручення членам сім`ї військовослужбовця Національної гвардії України- старшого лейтенанта ОСОБА_2 , сповіщення сім`ї про перебування ОСОБА_2 в полоні, за формою встановленою інструкцією з організації обліку особового складу збройних сил України, затвердженою Міністерством оборони України №333 від 26.05.2014року, якою зазначено, що командир військової частини зобов`язаний у день зникнення безвісти, захоплення у полон військовослужбовця особисто повідомити керівнику ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання сім`ї дату і причину зникнення безвісти, захоплення в полон військовослужбовця. Керівник ІНФОРМАЦІЯ_4 зобов`язаний протягом семи днів після отримання інформації передати членам сім`ї офіційне сповіщення. Представники ІНФОРМАЦІЯ_4 зобов`язані також не пізніше п`яти днів після отримання інформації повідомляти членів сімей про визволення з полону військовослужбовців або місце перебування зниклих безвісти. Родичі військовослужбовців, зі свого боку, у разі втрати зв`язку з військовослужбовцем мають звертатися за інформацією до ТЦК та СП за місцем свого постійного проживання або за місцем призову військовослужбовця на службу. Якщо в центрі немає відомостей про місце перебування військовослужбовця, керівник зобов`язаний направити запит безпосередньо до військової частини за місцем служби військовослужбовця або до відповідного кадрового органу, у якому ведеться облік особового складу.

Оскільки, визнання протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині щодо не вручення членам сім`ї військовослужбовця Національної гвардії України - старшого лейтенанта ОСОБА_2 , сповіщення сім`ї про перебування ОСОБА_2 в полоні не приведе до відновлення порушених прав позивачки, суд відмовляє у задоволені позову в цієї частині.

Стосовно відмови військової частини НОМЕР_2 у виплаті грошового забезпечення ОСОБА_2 його дружині ОСОБА_1 , викладену у листі від 02.08.2022 за вих. № 407, суд вважає таку відмову протиправною, оскільки висновок командира військової частини не обґрунтований, а лише містить коментар Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016року №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх».

Наявність підстав для прийняття рішення про відмову у виплаті спірного грошового забезпечення відповідно до вищенаведених норм права судом не встановлено, відповідачем не підтверджено, про їх наявність у листі від 02.08.2022 за вих. № 407.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність відмови у виплаті грошового забезпечення, у зв`язку із чим позов у заявленій частині підлягає задоволенню.

Право позивачки на спірну виплату прямо передбачено пунктом шостим статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та не може бути обмежено.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.05.2022року про виплату члену сім`ї грошового забезпечення військовослужбовця та прийняти рішення про виплату грошового забезпечення члену сім`ї військовослужбовця Національної гвардії України - старшого лейтенанта ОСОБА_2 , відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016року №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», суд зазначає, що відповідно до пункту 5 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови. Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування. Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті. Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Оскільки відповідачем не доведено правомірність своїх дій, щодо відмови нарахувати та сплачувати члену сім`ї ОСОБА_2 грошового забезпечення військовослужбовця та не прийняті рішення про виплату грошового забезпечення, позовні вимоги ОСОБА_1 у цієї частині підлягають до задоволення, оскільки способом поновлення порушеного права позивачці обрано вимогу про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошове забезпечення.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з п.п. 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Оскільки позивачка, відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, такий нею не сплачувався, а отже, не підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 258, КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7), треті особи: Служба безпеки України (), Міністерство внутрішніх справ України (), Міністерство оборони України (), Головне управління Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 25.02.2022 № 38 в частині виключення з усіх видів забезпечення заступника командира роти оперативного призначення(на бронетранспортерах) по роботі з особовим складом 3-го батальйону оперативного призначення старшого лейтенанта ОСОБА_2 у зв`язку з добровільною здачею у полон з 25.02.2022.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 09.11.2022 № 319 у частині пунктів 3 та 5.4. цього наказу (щодо виключення з усіх видів забезпечення заступника командира роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) по роботі з особовим складом 3-го батальйону оперативного призначення старшого лейтенанта ОСОБА_2 (НОМЕР_6) у зв`язку з самовільним залишенням місця несення служби, з 24 лютого 2022 року).

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України в частині неприйняття обґрунтованого рішення за заявою ОСОБА_1 від 13.05.2022 про виплату члену сім`ї військовослужбовця Національної гвардії України - старшого лейтенанта ОСОБА_2 грошового забезпечення.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 13.05.2022 про виплату члену сім`ї військовослужбовця старшого лейтенанта ОСОБА_2 грошового забезпечення.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати грошове забезпечення військовослужбовцю Національної гвардії України командиру роти оперативного призначення по роботі з особовим складом 3-го батальйону старшому лейтенанту ОСОБА_2 , відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» та виплатити нараховане грошове забезпечення його дружині ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.