Справа № 160/15827/22
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому з урахуванням уточнень просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11 травня 2022 року про відсутність законних підстав для виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періодів з 01.08.1980 року по 30.11.1981 року на посаді клінічного лаборанту Первомайської міської лікарні № 2 м. Золоте; з 01.12.1981 року по 26.08.1983 року (догляд за дитиною до 3 років); з 27.08.1983 року по 28.05.1984 року; з 29.05.1984 року по 28.01.1986 року; з 29.01.1986 року по 31.01.1986 року (догляд за дитиною до 3 років); 01.01.2002 року по 31.12.2003 року; 01.01.2004 року по 31.10.2009 року; 01.01.2009 року по 31.12.2010 року на посаді завідуючої фельдшерським пунктом: с. Орехове, с. Грачове Попаснянської центральної районної лікарні, Голубіївської сільської ради, Комунального некомерційного підприємства «Попаснянський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Попаснянської районної ради Луганської області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій.
Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій з підстави того, що у позивача відсутній необхідний спеціальний стаж.
З таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивач не погоджується та вважає, що періоди з 01.08.1980 року по 30.11.1981 року на посаді клінічного лаборанту Первомайської міської лікарні № 2 м. Золоте; з 01.12.1981 року по 26.08.1983 року (догляд за дитиною до 3 років); з 27.08.1983 року по 28.05.1984 року; з 29.05.1984 року по 28.01.1986 року; з 29.01.1986 року по 31.01.1986 року (догляд за дитиною до 3 років); 01.01.2002 року по 31.12.2003 року; 01.01.2004 року по 31.10.2009 року; 01.01.2009 року по 31.12.2010 року на посаді завідуючої фельдшерським пунктом: с. Орехове, с. Грачове Попаснянської центральної районної лікарні, Голубіївської сільської ради, Комунального некомерційного підприємства «Попаснянський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Попаснянської районної ради Луганської області слід зарахувати до спеціального страхового стажу та виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій.
З огляду на викладене, позивач звернувся з позовом до адміністративного суду.
Ухвалою суду від 10.11.2022 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи.
Відповідач зазначає, що пунктом 7-1 розділу ХV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначені обов`язкові умови для набуття права на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, якими є, зокрема, наявність необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах (30 років).
Крім того, відповідач посилається на те, що посади кліничного лаборанта та завідучої фельдшерським пунктом не відносяться до категорії посад середнього медичного персоналу (лікарів), а тому спірний період роботи на вказаних посадах не підлягає зарахуванню до спеціального страхового стажу.
Також відповідач зазначає про відсутність обгрунтованої інформації про перебування позивача у відпутках без збереження заробітної плати, по догляду за дитиною до трьох (шести) років або на інших умовах в усіх відповідних періодах роботи, зокрема, з 27.08.1983 року по 28.01.1986 року.
Зважаючи на викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
06.05.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій.
Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.05.2022 року позивача повідомлено, що йому відмовлено у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.
У спірному рішенні зазначено, що основною умовою зарахування певного періоду роботи до роботи, яка дає право на призначення пенсії за віком та виплати вказаної допомоги, є, передовсім, робота в закладах і установах згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, та наявність відповідної посади в цьому Переліку.
Відповідно до пункту 2 цього Переліку право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів.
Крім того, в означеному рішенні відповідач зазначив про відсутність обгрунтованої інформації про:
- віднесення до категорії посад середнього медичного персоналу (лікарів) під час роботи ОСОБА_1 на посадах:
- клінічного лаборанту Первомайської міської лікарні №2 м. Золоте у період з 01.08.1980 року по 30.11.1981 року;
- завідуючої фельдшерським пунктом в с.Орехове, с.Грачове Попасиямської центральної районної лікарні, Голубіївської сільської ради, Комунального некомерційного підприємства "Попаснянський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Попаснянської районної ради Луганської області у період з 01.02.1986 року по 31.12.2001 року, з 01.01.2002 року по 31.12.2010 року, з 04.01.2011 року по 31.12.2012 року, з 02.01.2013 року по 11.12.2021 року;
- перебування у відпустках без збереження заробітної плати, по догляду за дитиною до трьох (шести) років або на інших умовах в усіх відповідних періодах роботиі, зокрема, з 27.08.1983 року по 28.01.1986 року.
Тому, враховуючи відсутність необхідного спеціального стажу, для виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій немає підстав.
Не погодившись з відмовою пенсійного органу у виплаті грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку викладеному вище, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Згідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.«е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Згідно п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191.
Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Згідно п. 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
За приписами пункту 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктом 7 Порядку № 1191 встановлено, що виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.08.2019 року у справі №724/579/17, від 20.02.2019 року у справі №462/5636/16-а, від 19.03.2019 року у справі №466/5637/17.
Так, з матеріалів справи слідує, що підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій слугувало те, що позивач не має 30 років роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років. При цьому, у спірному рішенні вказано, що підстави для зарахування до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років, періодів роботи на посадах кліничного лаборанта та завідучої фельдшерським пунктом, відсутні, оскільки такі не відносяться до категорії посад середнього медичного персоналу (лікарів).
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Відповідно до вказаного Переліку затверджено найменування закладів і установ та найменування посад, а саме, в галузі охорони здоров`я передбачені такі заклади як лікарняні заклади, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби, санітарноепідеміологічні заклади, діагностичні центри, а також посади в них лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменувань посад).
У примітці 2 до вказаного Переліку зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Відповідно до примітки 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року №1397 «Про пенсії за вислугу років працівникам просвіти, охорони здоров`я та сільського господарства», яка діяла на час перебування позивача на посаді клінічного лаборанта міської лікарні, передбачено, що до складу переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років віднесено лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії, амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги і переливання крові, медсанчастини, оздоровчі пункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські та фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші). До переліку посад, робота на яких давала право на пенсію за вислугу років, відносились лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікаря, акушерки, масажисти, лаборанти і медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, дезінфекційні інструктори.
Відповідно до Переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого наказом Міністерства соціального забезпечення УPCP від 31.12.1959 року №135 та підпункту «а» пункту 1 Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року №1397 вчителям, лікарям і іншим працівникам освіти та охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, зараховується робота у лікарняних установах всіх типів та найменувань незалежно від відомчої приналежності установи і організації та найменування посади.
Крім того, перелік закладів охорони здоров`я та лікарських посад визначено наказом Міністерства охорони здоров`я України №385 від 28.10.2002 року «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад, посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою, посад професіоналів у галузі охорони здоров`я та посад фахівців у галузі охорони здоров`я з у закладах охорони здоров`я».
Пунктом 1.2 Переліку №385 визначено, що, зокрема, фельдшерський пункт (у т.ч. сільських та селищних рад) відноситься до закладів охорони здоров`я, а саме, до лікувально-профілактичного закладу.
Відповідно до ст.16 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" №2108-XII від 19 листопада1992 року безпосередньо охорону здоров`я населення забезпечують санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони здоров`я.
Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.03.2002 року № 117 (зі змінами), передбачені посади фахівців, зокрема, фельдшера.
Водночас, як вже зазначалось, право на пенсію за вислугу років відповідно до Переліку № 909 мають особи, які працювали на посадах, що відносяться до середнього медичного персоналу, незалежно від найменування займаної посади.
До середнього медичного персоналу відносяться особи, які отримали спеціальну освіту та відповідну кваліфікацію в середніх медичних навчальних закладах і допущені в установленому порядку до медичної діяльності. Тобто, середній медичний персонал в залежності від рівня та профілю освіти надає долікарську медичну допомогу, здійснює догляд за хворими, виконує під керівництвом лікаря профілактичну, діагностичну, лікувально-реабілітаційну, санітарно-противоепидемическую і організаторську роботу.
Суд враховує, що законодавством не визначено вичерпного переліку посад середнього медичного персоналу.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що посада «завідуюча фельдшерським пунктом» відноситься до середнього медичного персоналу. Тому, робота на вказаній посаді повинна зараховуватись до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, згідно ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить також Постанова Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, згідно п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , зокрема:
- з 01.08.1980 року по 30.11.1981 року працювала на посаді клінічного лаборанта Первомайської міської лікарні №2 м.Золоте;
- з 10.01.2002 року по 31.12.2010 року працювала на посаді завідуючої фельдшерським пунктом села Оріхове Голубіївської сільської ради.
Однак, відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право), зокрема, період роботи позивача з з 01.08.1980 року по 30.11.1981 року та з 01.01.2002 року по 31.12.2003 року, 01.01.2004 року по 31.10.2009 року, з 01.11.2009 року по 31.12.2010 року, а також період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а саме, з 01.12.1981 року по 26.08.1983 року, з 27.08.1983 року по 28.05.1984 року, з 29.05.1984 року по 28.01.1986 року та з 29.01.1986 року по 31.01.1986 року не зараховані відповідачем до спеціального медичного стажу ОСОБА_1 .
При цьому, з огляду на викладені вище норми права, клінічний лаборант та завідуюча фельдшерським пунктом належать до середнього медичного персоналу, тобто, є працівниками охорони здоров`я, а тому, стаж роботи позивача на вказаних посадах має зараховуватись до медичного стажу у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ навіть попри те, що зазначені посади прямо не передбачені затвердженим Переліком №909.
Щодо не зарахування відповідачем до спеціального стажу, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 10 пенсій, періоду перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, то суд зазначає наступне.
Приписами ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Згідно ч.2 ст. 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (ч.3,6 ст. 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.
Таким чином, період відпустки позивача по догляду за дитиною з 01.12.1981 року по 26.08.1983 року (догляд за дитиною до 3 років), а також з 27.08.1983 року по 28.05.1984 року, з 29.05.1984 року по 28.01.1986 року, з 29.01.1986 року по 31.01.1986 року (догляд за дитиною до 3 років) враховується при обрахунку спеціального стажу.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працював у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і має страховий стаж більш, ніж 30 років на таких посадах.
Отже, в силу приписів п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач має право на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню).
Суд звертає увагу на те, що позивачем була допущена описка у зазначенні, зокрема, періоду роботи з 01.11.2009 року по 31.12.2010 року, а саме, ним помилково зазначено « 01.01.2009 року». Відповідно до розрахунку стажу (форма РС-право) не зарахованим до спеціального стажу є періо роботи саме з « 01.11.2009 року», а тому, суд вважає дану обставину такою, що не впливає на результат прийнятого ним рішення у даній справі.
Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у частині зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" її перебування на посаді завідуючої фельдшерським пунктом в с.Грачове Попаснянської центральної районної лікарні та Комунального некомерційного підприємства «Попаснянський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Попаснянської районної ради Луганської області, оскільки спірними є періоди роботи з 01.01.2002 року по 31.12.2003 року; 01.01.2004 року по 31.10.2009 року; 01.11.2009 року по 31.12.2010 року на посаді завідуючої фельдшерським пунктом саме в с.Оріхове Голубіївської сільської ради.
Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.
За приписами ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Конституційний Суд України у п. 3.4 Рішення від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.
Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у Рішенні від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.
Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Таким чином, спеціальний стаж роботи позивача на посадах клінічного лаборанта та завідуючої фельдшерським пунктом, а також період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років, складає понад 30 років, що дає право ОСОБА_1 на виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11 травня 2022 року про відсутність законних підстав для виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періодів з 01.08.1980 року по 30.11.1981 року на посаді клінічного лаборанту Первомайської міської лікарні №2 м.Золоте; з 01.12.1981 року по 26.08.1983 року (догляд за дитиною до 3 років); з 27.08.1983 року по 28.05.1984 року; з 29.05.1984 року по 28.01.1986 року; з 29.01.1986 року по 31.01.1986 року (догляд за дитиною до 3 років); 01.01.2002 року по 31.12.2003 року; 01.01.2004 року по 31.10.2009 року; 01.11.2009 року по 31.12.2010 року на посаді завідуючої фельдшерським пунктом: с. Орехове Голубіївської сільської ради; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до приписів ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З приводу розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та часткового задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягає сума 496,20 грн., сплата яких підтверджується квитанцією № 68Т0059КВ від 29.09.2022 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11 травня 2022 року про відсутність законних підстав для виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періодів з 01.08.1980 року по 30.11.1981 року на посаді клінічного лаборанту Первомайської міської лікарні №2 м.Золоте; з 01.12.1981 року по 26.08.1983 року (догляд за дитиною до 3 років); з 27.08.1983 року по 28.05.1984 року; з 29.05.1984 року по 28.01.1986 року; з 29.01.1986 року по 31.01.1986 року (догляд за дитиною до 3 років); 01.01.2002 року по 31.12.2003 року; 01.01.2004 року по 31.10.2009 року; 01.11.2009 року по 31.12.2010 року на посаді завідуючої фельдшерським пунктом: с. Орехове Голубіївської сільської ради.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 15.03.2023 року.
Суддя І.О. Лозицька