Справа № 200/751/23
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

15 березня 2023 року Справа №200/751/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

22 лютого 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 21 лютого 2023 року, в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01 березня 2022 року доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області перерахувати та виплатити з 01 березня 2022 року щомісячну доплату у розмірі 2 000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

23 лютого 2023 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановив строк для подання заяв по суті справи; витребував у відповідача докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 01 липня 2011 року йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262); в 2018 році проведений перерахунок пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова КМУ № 103).

Позивач доводив, що оскільки після прийняття Постанови КМУ № 103 інших постанов, які б слугували підставою для перерахунку пенсії за вислугу років військовослужбовцям (поліцейським) Уряд не приймав, він має право на доплату до пенсії в розмірі 2 000,00 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі Постанова КМУ № 713).

Позивач доводив, що оскільки перерахунок пенсії, проведений ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі № 200/10617/21 з метою усунення порушення його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01 березня 2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, позивач доводив, що він має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2 000,00 грн відповідно до Постанови КМУ № 713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття цієї постанови, а саме поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01 березня 2018 року.

Вважаючи дії ГУ ПФУ в Донецькій області, які полягали у відмові у виплаті щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Постановою КМУ № 713, протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

На підставі наданих сторонами доказів суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області.

З 2011 року позивачу призначена пенсія за вислугу років на підставі Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262), про що свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Пенсійним фондом України 22 вересня 2011 року.

У відповідь на звернення позивача від 17 січня 2023 року листом від 15 лютого 2023 року № 2115-1008/С-02/8-0500/23 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило, що відповідно до Постанови КМУ № 713 ОСОБА_1 була встановлена щомісячна доплата до пенсії в розмірі 2 000,00 грн з 01 липня 2021 року.

В лютому 2022 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі № 200/10617/21, яке набрало законної сили 23 грудня 2021 року, проведений перерахунок пенсії з 01 грудня 2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення від 15 липня 2021 року № 22/6-3493.

До перерахунку розмір пенсії позивача становив 5 059,98 грн, після перерахунку 9 636,16 грн.

У зв`язку з тим, що внаслідок перерахунку розмір пенсії збільшився більш ніж на 2 000,00 грн, ГУ ПФУ в Донецькій області дійшло висновку про наявність підстав для припинення виплати ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Постановою КМУ № 713.

Позивачу роз`яснено, що у разі незгоди з відповіддю пенсійного органу, вона може бути оскаржена в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 9 КАС).

Строк звернення до адміністративного суду визначений ст. 122 КАС.

Так, згідно з ч. 1 ст. 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Конституційний Суд України в рішенні від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 зазначив, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право особи на судовий захист гарантується ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в п. п. 22-23 рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги; однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність; ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Правила регулювання строків подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

В п. 30 рішення від 25 жовтня 2007 року у справі «Балацький проти України» йдеться, що неможливо припустити, щоб п. 1 ст. 6 Конвенції детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків буде остаточно вирішено.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас ч. 3 ст. 122 КАС передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до ст. 87 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788) нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Ст. 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно зі ст. 55 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а навела висновок про те, що норми, зокрема, ст. 46 Закону № 1058 (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Таким чином, норми спеціального законодавства у сфері соціального захисту, які стосуються необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонеру суми пенсії, стосуються саме нарахованих сум пенсії за минулий час, які не виплачені з вини пенсійного органу.

Спірні правовідносини виникли щодо дій пенсійного органу, які полягали в припиненні нарахування та виплати позивачу щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000,00 грн, встановленої Постановою КМУ № 713, з 01 березня 2022 року, внаслідок перерахунку, проведеного в лютому 2022 року на виконання рішення суду.

Отже, до спірних правовідносин належить застосовувати шестимісячний строк звернення до суду, встановлений абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС.

Висновки щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС, у соціальних спорах, наведені в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, і полягають в наступному:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку тощо.

Вирішуючи питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу Пенсійного фонду України на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку.

При цьому, поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Саме такий висновок наведений Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 340/1019/19.

В постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 Верховний Суд наголосив, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Застосувавши до спірних правовідносин норми ст. 122 КАС з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що про порушення своїх прав внаслідок припинення з 01 березня 2022 року нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000,00 грн, передбаченої Постановою КМУ № 713, позивач повинен був дізнатися в березні 2022 року, отримавши відповідну пенсійну виплату.

Отримання позивачем листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 15 лютого 2023 року № 2115-1008/С-02/8-0500/23 відповіді на звернення від 17 січня 2023 року не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вичиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти майже через десять місяців після отримання пенсії за березень 2022 року.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналогічні висновки наведені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27 січня 2020 року у справі № 420/3001/19, від 25 лютого 2020 року у справі № 360/1870/19, від 27 серпня 2021 року у справі № 1.380.2019.000974, від 27 січня 2021 року у справі № 160/4284/19.

До суду з цим позовом позивач звернувся 21 лютого 2023 року, про що свідчить дата на позовній заяві, сформованій з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд».

Отже, в частині позовних вимог, які стосуються нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії в сумі 2 000,00 грн, встановленої Постановою КМУ № 713, за період з 01 березня 2022 року по 20 серпня 2022 року, позов подано з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, визначеного абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС.

Оскільки позовна заява ОСОБА_1 не відповідала вимогам ч. 1 ст. 123, ч. 6 ст. 161 КАС, ухвалою від 10 березня 2023 року на підставі ч. 13 ст. 171 КАС суд залишив її без руху.

Позивачу наданий п`ятиденний строк з дня отримання цієї ухвали засобами електронного зв`язку для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску в частині позовних вимог, які стосуються періоду з 01 березня 2022 року по 20 серпня 2022 року.

При цьому суд зауважив, що позовні вимоги за період з 21 серпня 2022 року по 21 лютого 2023 року заявлені з дотриманням строку звернення до адміністративного суду, визначеного абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС.

Електронний примірник ухвали від 10 березня 2023 року доставлений до електронного кабінету ОСОБА_1 як користувача підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 11 березня 2023 року.

13 березня 2023 року до суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

14 березня 2023 року у зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви та відповідно до ч. 14 ст. 171 КАС суд постановив ухвалу про продовження розгляду справи.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог, які стосуються періоду з 01 березня 2022 року по 20 серпня 2022 року, позивач зазначив таке.

В лютому 2022 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі № 200/10617/21, яке набрало законної сили 23 грудня 2021 року, ГУ ПФУ в Донецькій області провело перерахунок пенсії позивача з 01 грудня 2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення.

Водночас Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Позивач зазначив, що вказана обставина змінила життя кожного українця; змін зазнали усі сфери суспільних відносин.

Враховуючи високу ймовірність несанкціонованих дій з інформацією державних реєстрів та офіційних сайтів державних органів з боку агресора, що створює загрози для безпеки держави та громадян, органи державної влади обмежили доступ до деяких державних реєстрів та офіційних сайтів державних органів. Зокрема з введенням воєнного стану був обмежений доступ до особистих кабінетів на сайті Пенсійного фонду України, що унеможливило доступ позивача до інформації про розмір його пенсії та її складові після проведеного перерахунку.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 затверджений Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, до якого включена Мирноградська територіальна громада Донецької області, на території якої зареєстроване місце проживання та фактично проживав позивач.

Враховуючи складну військову ситуацію на території Донецької області, заклики керівництва Мирноградської територіальної громади евакуюватися у більш безпечні регіони, та складні побутові умови (довготривалі відключення електричної енергії, відсутність централізованого водопостачання, закриття аптек та магазинів), позивач з сім`єю були вимушені евакуюватися за межі Донецької області, де перебували до вересня 2022 року.

Позивач стверджував, що, перебуваючи в евакуації, він був позбавлений повноцінного доступу до мережі Інтернет, та, отримуючи пенсійні виплати, вважав, що їх розмір встановлений згідно з законом. В той час головним завданням позивача було забезпечення безпеки його родини. При цьому позивач зазначав, що не міг передбачити, що орган держави, в даному випадку ГУ ПФУ в Донецькій області, який покликаний захищати права та законні інтереси громадян у сфері пенсійного та соціального забезпечення, може ці права порушувати.

Лише в листопаді 2022 року, дізнавшись про наявність постанови Верховного Суду від 08 листопада 2022 року у справі № 420/2473/22, позивач переглянув в особистому кабінеті на сайті Пенсійного фонду України складові його пенсійної виплати та дізнався про порушення його прав в частині ненарахування та невиплати доплати до пенсії згідно з Постановою КМУ № 713.

Позивач покликався на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 26 січня 2021 року у справі № 520/11178/2020, згідно з яким, виходячи з принципу «належного врядування» пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону, та не має розумних причин сумніватися у добросовісності дій працівників Пенсійного фонду.

Також позивач наводив на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22, згідно з якими протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

З урахуванням наведеного позивач просив визнати поважними причини пропуску ним строку звернення до суду та поновити цей строк.

На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач надав довідки переселенця від 30 квітня 2022 року №№ 1224- та 1224-, згідно з якими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якої є позивач, вимушені були залишити своє постійне місце проживання, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , та переміститися до смт Межова Синельниковського району Дніпропетровської області; повідомлення електронних засобів масової інформації та місцевих органів влади про евакуацію мешканців Донецької області, про відсутність водопостачання та вимкнення електроенергії в м. Мирноград тощо.

Вирішуючи питання щодо можливості поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з того, що сам по собі цей інститут має на меті полегшення надання учасниками процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Поряд із цим, право особи на судовий захист гарантується ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому має пріоритетне значення під час здійснення правосуддя, зокрема, при вирішенні судом питання щодо надання можливості його реалізації особою, якій воно надано.

Як на час виникнення підстав для звернення до суду, так і на час звернення позивача до суду з цим позовом триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Верховний Суд в постанові від 27 січня 2023 року у справі № 580/2129/22 зазначив, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, з урахуванням критеріїв, наведених Верховним Судом в постанові від 27 січня 2023 року у справі № 580/2129/22, беручи до уваги, що позивач потребує судового захисту конституційного права особи на соціальний захист, а також те, що початок перебігу строку звернення до суду фактично співпав з початком широкомасштабної агресії російської федерації проти України та введенням воєнного стану, що об`єктивно ускладнило своєчасне звернення до суду, суд дійшов висновку, що причини пропуску позивачем строку звернення до суду в частині позовних вимог, які стосуються періоду з 01 березня 2022 року по 20 серпня 2022 року, є поважними, а пропущений ним строк підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. Заяву позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог, які стосуються періоду з 01 березня 2022 року по 20 серпня 2022 року, та поновити цей строк.

3. Ухвала постановлена і підписана суддею 15 березня 2023 року.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Кравченко