Справа № 480/44/23
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року Справа № 480/44/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/44/23 за позовом приватного підприємства "Карла Маркса-2" (далі позивач, ПП «Карла Маркса-2») до Головного управління ДПС у Сумській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Сумській області) про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 03 від 24.11.2022,

У С Т А Н О В И В:

І. Позиція позивача

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету за лютий 2022 року, ГУ ДПС у Сумській області дійшло висновку про порушення ПП «Карла Маркса-2» п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, абз. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 83 541, 00 грн. На підставі зазначених висновків, 24.11.2022 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 03 про зменшення розміру від`ємного значення податку на додану вартість на суму 83 541, 00 грн.

На переконання позивача, вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки втрати кукурудзи 3-го класу та пшениці 2-го класу, що поставлялися на виконання контрактів, укладених з AGROPROSPERIS TRAIDING 2 LIMITED, ТОВ «АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙД» і ТОВ «АП ІМПОРТ» та виникли у процесі зберігання, транспортування і навантаження, є об`єктивно існуючими природніми та невідворотними процесами, що знаходяться поза межами прямого контролю впливу підприємства і є невід`ємною частиною звичайного технологічного процесу.

Позивач зауважив на тому, що втрати кукурудзи 3-го класу та пшениці 2-го класу в межах встановлених норм, слід вважати такими що пов`язані із здійсненням господарської діяльності, у зв`язку з чим, відсутні підстави для застосування підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, нарахування податкових зобов`язань по податку на додану вартість та складання податкової накладної.

За таких обставин, ПП «Карла Маркса-2» вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

ІІ. Заперечення відповідача

Не погоджуючись з позовними вимогами, ГУ ДПС у Сумській області у відзиві зазначило, що висновки акту перевірки про порушення ПП «Карла Маркса-2» приписів п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, абз. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України є обґрунтованими. Так, під час перевірки було встановлено списання позивачем у жовтні-грудні 2021 року та січні-лютому 2022 року втрат зерна кукурудзи і пшениці на підставі довідок, у яких зазначалось, що втрати зерна виникли під час його навантаження на теплоходи, а також в результаті отриманої різниці між вагою що передана до перевезення залізницею на станції відправлення і вагою, визначеною на станції призначення.

Беручи до уваги те, що згадані довідки не відповідають встановленій типовій формі № М-7 «Акт про приймання матеріалів», затвердженій наказом Мінстату України № 193 від 21.06.1996, вони не можуть вважатись належними первинними документами, що підтверджують фактичні втрати зерна при його прийманні, зберіганні та навантаженні, відповідно до статті 44 Податкового кодексу України.

Також, відповідач зауважив на тому, що оскільки на даний час норми природнього убутку зерна при перевезенні залізничним транспортом не встановлені, такі втрати вважаються понаднормовими і така продукція не може бути використана в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства. У зв`язку з цим, на підставі пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, у платника податку виникає обов`язок не пізніше останнього звітного (податкового) періоду, в якому відбувається списання такої продукції, здійснити нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за основною ставкою виходячи із вартості її придбання.

ГУ ДПС у Сумській області вважає, що оскільки ПП «Карла Маркса-2» не здійснило нарахування податкових зобов`язань по податку на додану вартість на суму втраченого у процесі зберігання, транспортування і навантаження зерна, що поставлялося на виконання контрактів, укладених з AGROPROSPERIS TRAIDING 2 LIMITED, ТОВ «АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙД» і ТОВ «АП ІМПОРТ», оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 05.01.2023, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/44/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання заяв по суті справи.

IV. Обставини справи

На підставі наказу № 761-кп від 15.09.2022 та направлень, посадовими особами ГУ ДПС у Сумській області у період з 19.10.2022 по 27.10.2022 проведена позапланова документальна виїзна перевірка ПП «Карла Маркса-2» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету за лютий 2022 року.

За результатами перевірки 02.11.2022 відповідачем складено акт № 3599/18-28-07-01-20/34264605/122, згідно з яким відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, абз. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 83 541, 00 грн.

За змістом акту перевірки, вказаних висновків ГУ ДПС у Сумській області дійшло у зв`язку з віднесенням ПП «Карла Маркса-2» до природного убутку втрат зерна кукурудзи та пшениці, що сталися під час його перевезення залізничним транспортом і навантаження на теплоходи на підставі довідок в той час, коли норми природного убутку зерна при перевезенні залізничним транспортом не встановлені, а документування будь-якої нестачі має здійснюватися актом типової форми № М-7 «Акт про приймання матеріалів», затвердженим наказом Мінстату України № 193 від 21.06.1996.

На підставі висновків акту перевірки, 24.11.2022 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 03 про зменшення від`ємного значення податку на додану вартість на суму 83 541, 00 грн.

V. Норми права які регулюють спірні правовідносини та їх застосування

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначаються Податковим кодексом України (далі Кодекс, ПК України).

Згідно з пунктом 44.1 статті ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", згідно з абзацом одинадцятим статті 1 якого первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Податковий кредит звітного періоду, відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що використання платником податку товарів, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, поза межами його господарської діяльності зумовлює виникнення в нього обов`язку визначити податкові зобов`язання з податку на додану вартість за основною ставкою. У свою чергу, у разі використання таких активів безпосередньо в господарській діяльності платника податку такий обов`язок в останнього не виникає.

За змістом підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Недотримання учасниками господарської операції вимог цивільного або господарського законодавства щодо істотних умов договору під час його укладення не має безпосереднього впливу на результати податкового обліку. Значення для податкового обліку має факт господарської операції, її дійсний зміст, фінансовий результат та економічний ефект.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК, розумною економічною причиною (діловою метою) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Розумна економічна причина (ділова мета) для цілей податкового обліку передбачає обов`язкову спрямованість господарської операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.

Поняття економічного ефекту в нормах ПК не розкрито, однак, виходячи із визначення господарської діяльності, наведеного в підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК, та розуміння економічної доцільності, можна дійти висновку, що економічний ефект передбачає отримання доходу, зокрема у формі приросту (збереження) активів платника податків та/або їх вартості.

Разом з цим, не обов`язково щоб такий ефект спостерігався негайно після вчинення господарської операції. Також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі і операція може виявитися збитковою, що є природнім перебігом подій при здійсненні господарської діяльності.

Проте з визначеного ПК поняття ділової мети убачається, що обов`язковим є намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція (принаймні за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції для цілей податкового обліку не можуть вважатися вчиненими в межах господарської операції.

Аналогічних висновків щодо застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов і Верховний Суд у постанові від 16.12.2019 по справі № 0940/2484/18.

VI. Висновки суду щодо доводів сторін та вирішення спору

Обґрунтовуючи правомірність оскаржуваного рішення, ГУ ДПС у Сумській області стверджує про те, що оскільки втрати зерна кукурудзи та пшениці, які виникли в результаті його перевезення залізницею та навантаження на теплоходи, не підтверджені належними первинними документами, а також, беручи до уваги те, що втрачене зерно в подальшому не може бути використано в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності, у позивача виник обов`язок нарахувати податок на додану вартість за основною ставкою, виходячи із вартості втраченого зерна.

Втім, дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд не може погодитись з указаними доводами відповідача, з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до контракту № КМ/АРТ2/Соrn/21 від 15.12.2020, позивач зобов`язувався поставити AGROPROSPERIS TRADING 2 LIMITED залізничним транспортом та/або автотранспортом кукурудзу врожаю 2021 року на умовах DAP згідно Incoterms 2010. Згідно з п. 6.2 згаданого контракту, конкретне місце поставки кукурудзи визначається у додаткових угодах.

Так, згідно з додатковими угодами № 01-NT від 19.10.2021, № 01/РІ00028 від 16.12.2021, № 01/РС-291021 від 29.10.2021, № 01/SC-091121 від 06.12.2021 та № 01/Р12072 від 27.10.2021, поставку кукурудзи 3 класу визначено на умовах FOB, МСП ТОВ «НІКА-ТЕРА», а згідно з додатковими угодами № 01/SC-121121-FOB від 12.11.2021, № 01/SC-111121 від 24.11.2021, № 01/SSB20210925 від 21.10.2021, № 01/VCH-211104 від 17.11.2021, № 01/VCH-211201 від 03.12.2021, № 01/VCH-211201 від 03.12.2021 та № 01-РР від 06.10.2021, поставку кукурудзи 3 класу визначено на умовах DAP, Порт Південний.

Відповідно до договору комісії № КМ/АПТ-К-21-1 від 17.01.2022, ТОВ «АГРОПРОСПЕРІС ТРЕЙД» зобов`язувалось за дорученням ПП "КАРЛА МАРКСА-2" за плату укласти від свого імені, але за рахунок та в інтересах позивача зовнішньоекономічний експортний контракт на поставку кукурудзи 3-го класу для кормових цілей, врожаю 2021 року, здійснити митне оформлення товару та поставити його покупцю-нерезиденту. За змістом пункту 3.1 вказаного договору, передача кукурудзи на комісію визначена на умовах DAP, Порт Південний

Згідно з договором комісії № КМ/АПІ-К-21-1 від 11.10.2021, ТОВ «АП ІМПОРТ» також зобов`язувалось за дорученням ПП "КАРЛА МАРКСА-2" за плату укласти від свого імені, але за рахунок та в інтересах позивача зовнішньоекономічний експортний контракт на поставку кукурудзи 3-го класу для кормових цілей, врожаю 2021 року, здійснити митне оформлення товару та поставити його покупцю-нерезиденту. За змістом пункту 3.1 вказаного договору, передача кукурудзи на комісію визначена на умовах DAP, Порт Південний

Крім того, відповідно до зовнішньоекономічного контракту № КМ/АРТ2/Wh/21 від 09.07.2021, ПП «Карла Маркса-2» зобов`язувалось поставити AGROPROSPERIS TRADING 2 LIMITED пшеницю 2 класу на умовах поставки DAP, Порт Південний.

За результатами виконання вказаних господарських операцій, у зв`язку з втратами кукурудзи та пшениці під час транспортування, перевалки, зберігання і завантаження, портовими терміналами та комісіонерами були надані довідки із зазначенням кількості втраченого зерна. На підставі цих довідок, позивачем проведено списання ТМЦ, про що складені відповідні акти.

Суд зазначає, що втрати зерна у процесі транспортування, перевалки, зберігання і завантаження/розвантаження, є об`єктивно існуючими природніми та невідворотними процесами, що знаходяться поза межами прямого контролю та впливу підприємства і є невід`ємною частиною звичайного технологічного процесу їх обігу.

Разом з цим, втрати в межах норм слід вважати такими, що пов`язані із здійсненням господарської діяльності, що виключає застосування положень підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України. Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 16.01.2020 по справі № 320/6241/18.

Суд наголошує на тому, що єдиною підставою для висновків про наявність підстав для застосування приписів згаданої норми Податкового кодексу України відносно втраченого під час транспортування, перевалки, зберігання і завантаження/розвантаження зерна, податковий орган визначив відсутність документального підтвердження таких втрат через ненадання актів про приймання матеріалів (форма № М-7), форма яких затверджена наказом Мінстату України № 193 від 21.06.1996, а також відсутність законодавчо встановлених норм природнього убутку зерна при перевезенні залізничним транспортом.

Тобто, факт того, що під час транспортування, перевалки, зберігання і завантаження/розвантаження зерна виникають природні втрати, ГУ ДПС у Сумській області не заперечує.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження наявності природніх втрат зерна за наслідками його транспортування, перевалки, зберігання і завантаження/розвантаження, ПП «Карла Маркса-2» надало довідки портових терміналів та комісіонерів, у яких міститься інформація щодо загальної ваги зерна, ваги втраченого зерна, причини і місця його втрати, господарської операції під час здійснення якої виникли ці втрати. На підставі цих довідок позивачем були складені акти списання ТМЦ.

Суд зауважує на тому, що підставою для визначення об`єктів оподаткування є первинні та інші документи, що складаються під час здійснення господарської операції та пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на зазначене, суд робить висновок, що довідки портових терміналів і комісіонерів та складені на їх підставі акти списання ТМЦ, є первинними документами, які мають враховуватись при визначенні об`єктів оподаткування.

На переконання суду, відсутність актів про приймання матеріалів (форма № М-7), так само як і відсутність законодавчо встановлених норм природнього убутку зерна при перевезенні залізничним транспортом, не можуть бути достатньою беззаперечною підставою для висновків про виникнення обов`язку нарахування податкових зобов`язань по податку на додану вартість відповідно до підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України. Тим більше, що Податковий кодекс України не визначає наявність вказаних документів як обов`язкову умову для не нарахування податкових зобов`язань відповідно до згаданої норми.

Суд приймає до уваги те, що ГУ ДПС у Сумській області не навело обґрунтованих заперечень та не надало доказів на їх підтвердження, стосовно того що вказані у довідках втрати зерна не є об`єктивно існуючими і невідворотними, знаходились в межах прямого контролю і впливу позивача, та є більшими ніж втрати у подібних господарських операціях.

За наведених обставин, суд погоджується з доводами позивача про те, що втрати зерна кукурудзи і пшениці, які виникли під час його транспортування, перевалки, зберігання і завантаження/розвантаження, є невід`ємною частиною звичайного технологічного процесу його обігу, у зв`язку з чим, у ПП «Карла Маркса-2» не виникло обов`язку нарахування податкових зобов`язань на суму втраченого зерна відповідно до підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є протиправним, а позовні вимоги про його скасування, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву приватного підприємства "Карла Маркса-2" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області № 03 від 24.11.2022.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик