Справа № 640/29383/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 періоди з 02.03.1981 по 01.08.1984, з 10.07.1985 по 24.01.1987 та з 24.01.1987 по 10.10.1991 працював у на посаді секретаря комітету комсомолу Кіровському РК ЛКСМУ в місті Донецьк, що також відноситься до роботи на посадах державної служби;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди з 02.03.1981 по 01.08.1984, з 10.07.1985 по 24.01.1987 та з 24.01.1987 по 10.10.1991 працював у на посаді секретаря комітету комсомолу Кіровському РК ЛКСМУ в місті Донецьк, що також відноситься до роботи на посадах державної служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся із заявою до відповідача щодо переведення з пенсії за віком по Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу". Однак, рішенням відповідача, викладеним у листі від 05.10.2021 №2600-0205-8/158955, за результатами розгляду ОСОБА_1 , заяви було відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", у зв`язку з відсутністю станом на 01.05.2016 року стажу роботи на посадах державної служби 20 років. Позивач вважає, що в трудовій книжці містяться записи про те, що позивач в періоди з 02.03.1981 по 01.08.1984, з 10.07.1985 по 24.01.1987 та з 24.01.1987 по 10.10.1991 року працював на посаді секретаря комітету комсомолу Кіровському РК ЛКСМУ в місті Донецьк, що також відноситься до роботи на посадах державної служби. Однак, зазначені періоди роботи відповідачем протиправно не були зараховані до трудового стажу позивача, як до періодів робіт на посадах державної служби.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не врахування до стажу державної служби ОСОБА_1 періоду роботи з 02.03.1981 по 01.08.1984, з 19.07.1985 по 24.01.1987 та з 24.01.1987 по 24.10.1990 на посаді секретаря комітету комсомолу;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи на державній службі період роботи на посадах секретаря комітету комсомолу з 02.03.1981 по 01.08.1984, з 19.07.1985 по 24.01.1987 та з 24.01.1987 по 24.10.1990;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00 копійок.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивач немає необхідного стажу роботи державної служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що вказує на відсутність підстав для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». З урахуванням викладеного вважає, що рішення про відмову в переведення з одного виду пенсії на інший відповідає вимогам законодавства, а доводи позивача про порушення його прав є безпідставними.

Позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, з підстав викладених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 28.08.2021 №12320 щодо переведення з пенсії за віком по Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу"

У відповідь на звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві листом від 05.10.2021 №2600-0205-8/158955 повідомило позивачу, що відповідно до записів в трудовій книжці зараховано періоди роботи на державній службі з 11.10.1991 до 28.12.1995, з 29.12.1995 до 10.10.1997, з 17.07.2002 до 04.07.2005, з 01.06.2006 до 23.11.2007, 26.11.2007 до 16.04.2010 та з 30.04.2010 до 16.06.2014 року, що складає 16 років. Станом на травень 2016 року позивач не працював на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Позивача повідомлено про відмову в переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку з відсутністю станом на 01.05.2016 стажу роботи на посадах державної служби 20 років.

Листом від 06.10.2021 №26458-26693/А-02/8-2600/21 Головне управління пенсійного фонду України повідомило позивачу, що згідно поданої заяви та наданих документів стаж на посадах віднесених до посад державної служби становить 18 років 11 місяців 20 днів Оскільки станом на дату набрання чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889 VIII позивач обіймав посаду директора ТОА "Вектор Консалтинг", на яку не поширюється дія зазначеного Закону, а також станом на 01.05.2016 відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби позивачу відмовлено в переведенні з пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перехід із пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" позивач досяг віку понад 62 роки, згідно записів трудової книжки понад 20 років стажу державної служби, що дає йому право на призначення пенсії в порядку встановленому відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", як особі, що набула стажу державної служби не менше 20 років на момент вступу в дію Закону України "Про державну службу" № 889 VIII від 10.12.2015.

Надаючи правову оцінку правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон №1788-XII) та Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон №1058-IV).

Так, за змістом статті 2 Закону №1788-XII, визначені такі види пенсії: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Отже, звернувшись із заявою до відповідача, позивач реалізувала право на перерахунок пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до Закону України «Про державну службу».

При цьому, принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (надалі - Закон України №889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016. Його Прикінцеві положення визначають право на пенсійне забезпечення окремих категорій осіб відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII "Про державну службу" (надалі - Закон України №3723-XII).

За статтею 44 Закону України № 1058-VI, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (надалі - Порядок №22-1).

Згідно змісту листа відповідача 06.10.2021 №26458-26693/А-02/8-2600/21, останнім повідомлено позивача, що згідно поданої заяви та наданих документів стаж на посадах віднесених до посад державної служби становить 18 років 11 місяців 20 днів Оскільки станом на дату набрання чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889 VIII позивач обіймав посаду директора ТОА "Вектор Консалтинг", на яку не поширюється дія зазначеного Закону, а також станом на 01.05.2016 відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби позивачу відмовлено в переведенні з пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 № 622, затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (надалі - Порядок № 622). Пунктом 2 Порядку № 622, передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 №3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу", зокрема, мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно норм п. 4 Порядку № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Відповідно до положень ст. 37 Закону України № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, відповідно до чинних законодавчих актів, пенсії державним службовцям призначаються відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII за умов: досягнення ними пенсійного віку, наявності відповідного страхового стажу (35 років для чоловіків) та, не менше нiж 20 pоків стажу на посадах, вiднесених до вiдповiдних категорiй посад державної служби, визначених статтею 24 Закону №3723 та актами Кабiнету Miнicтpiв Укрaїни незалежно вiд факту роботи на державнiй службi станом на 1 травня 2016 року.

Стаж державної служби, до набрання чинності Закону №889-VІІІ обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. № 283 (далі Порядок № 283).

Відповідно до абзацу 10 пункту 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 р. №1049.

На підставі приписів абзацу 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 р. № 1049, до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 Кодексом законів про працю України.

За змістом статті 118 Кодексу законів про працю України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 3 червня 1994 року №45-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Цими статтями за партійними, профспілковими і комсомольськими органами закріплювалося право на участь у здійсненні управлінських функцій. Відповідальною вважають посаду, на яку приймають колегіальним органом (постановою конференції, зборів, комітету, бюро) партійних, комсомольських та профспілкових організацій.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах, зокрема, керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Так, у вказаному додатку міститься перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, періоди роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, до яких віднесено серед іншого, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Діяльність ВЛКСМ була врегульована Статутом, прийнятим XIV з`їздом ВЛКСМ, із змінами, внесеними XV, XVII и XVIII з`їздами ВЛСМ.

Пунктами 11, 13, 14, 41 цього Статуту було встановлено, що одним із керівних принципів організаційної побудови комсомолу є демократичний централізм, що означає, зокрема виборність усіх керівних органів комсомолу знизу доверху. Вищим керівним органом комсомольської організації є: загальні збори (для первинних організацій), конференція (для районних, міських, окружних, обласних, крайових організацій), з`їзд (для комсомольських організацій союзних республік, для ВЛКСМ). Загальні збори, конференція або з`їзд обирають бюро або комітет, які є їх виконавчим органом та здійснює керівництво усією поточною роботою комсомольської організації. Окружний, міський, районний комітет комсомолу обирає бюро, в тому числі секретарів комітету.

Судом першої інстанції встановлено, а відповідачем не спростовано, що згідно записів трудової книжки позивача: з 02.03.1984 затверджений на посаду секретаря комітету комсомола, на якій працював до 01.08.1984; з 19.07.1985 затверджений на посаду секретаря, на посаді якого працював до 24.01.1987; з 24.01.1987 обраний на посаду другого секретаря яку обіймав до 10.10.1991.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вищезазначені посади які обіймав позивач відносяться до відповідальних посад, оскільки призначення на таку приймалось колегіальним органом (постановою бюро) комсомольської організацій.

Отже, спосіб призначення позивача на вищезазначені посади, а саме затвердження за рішенням колегіального органу, такі також відноситься до відповідальних, а отже повинні бути включені до стажу державної служби.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно застосовано правову позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №822/524/18, постанові Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №569/350/17 та постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №334/4034/16-а(2-а/334/217/16) та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахувати.

Так, на виконання статті 46 Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року затверджено Порядок обчислення стажу державної служби №229 (далі - Порядок №229).

Згідно пункту 6 Порядку №229 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про державну службу.

Як вже зазначалось вище пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року (до моменту вступу в дію Закону України "Про державну службу" № 889-VII від 10.12.2015) здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (надалі - Порядок № 283).

Відповідно до абзацу десятого пункту 3 Порядку №283 до стажу державної служби зараховуються періоди роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 р. №1049.

У зазначеному абзаці встановлено, що до стажу включається робота в організаціях (крім кооперативних та інших громадських організацій), передбачених статтею 118 Кодексу законів про працю України.

У свою чергу стаття 118 Кодексу законів про працю України визначає наступні організації: партійні, профспілкові та комсомольські.

Відповідно до пункту 2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 14.09.2016 №622 (далі по тексту-Порядок №622), передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-/ТІІ "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу": мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку №622 передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року №889-УІІІ "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають чоловіки, які досягли віку 62 роки.

Пунктом 4 Порядку №622 визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до частини 2 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 20.12.1993 №1049 передбачено, що надбавки за вислугу років виплачуються керівникам, спеціалістам і службовцям органів виконавчої влади та інших державних органів залежно від стажу роботи, а саме: понад 20 років стажу державної служби у розмірі не менше 30 % щомісячної надбавки від посадового окладу.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.08.1996 року №912 обчислення стажу державної служби належить до компетенції кадрової служби державного органу, з яким державний службовець перебував у трудових відносинах. Кадрова служба у кожному конкретному випадку на підставі чинного законодавства, вивчення записів трудової книжки, відповідних довідок чи архівних документів має самостійно прийняти рішення щодо зарахування окремих періодів роботи до стажу державної служби.

Згідно довідки Державного управління справами від 27.08.2021 №17.1-739 ОСОБА_1 виплачувалася надбавка за вислугу років (за стаж на державній службі 27 років) в розмірі 50% посадового окладу.

З зазначеної довідки вбачається, що кадрова служба за останнім місцем роботи впродовж перебування з позивачем у трудових відносинах зарахувала оспорюваний період стажу державної служби відповідно і виплачувала за вказані роки надбавку за вислугу років на державній службі (понад 20 років).

Судом першої інстанції правомірно зроблено висновки, що відповідно до вказаних нормативних актів спірні періоди роботи позивача повинні були бути зараховані до стажу державної служби, який становить понад 20 років, що спростовує твердження відповідача про правомірність його дій.

З аналізу матеріалів справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо не включення до стажу державної служби позивача періоду роботи на посаді секретаря комітету комсомолу Кіровському РК ЛКСМУ в місті Донецьк з 02.03.1981 по 01.08.1984, з 10.07.1985 по 24.01.1987 та з 24.01.1987 по 10.10.1991 є протиправними.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу відповідача, що попри те, що на посаді секретаря комітету комсомолу Кіровському РК ЛКСМУ в місті Донецьк позивач працював з 24.01.1987 по 10.10.1991, враховуючи роз`яснення Міністерства юстиції України від 3 червня 1994 року № 4-5-1156 на думку суду, що стаж державної служби на цій посаді йому слід рахувати до 24 жовтня 1990 року (до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на час звернення до відповідача із заявою про перехід із пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" позивач досяг віку понад 62 роки, згідно записів трудової книжки понад 20 років стажу державної служби, що дає йому право на призначення пенсії в порядку встановленому відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", як особі, що набула стажу державної служби не менше 20 років на момент вступу в дію Закону України "Про державну службу" №889 VIII від 10.12.2015.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан