Справа № 140/8316/22
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року ЛуцькСправа № 140/8316/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) та рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 №Ф-3194-56 та від 23.11.2021 №Ф3194-56, а також рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасне перерахування єдиного внеску від 03.09.2021 №13673/6/03-20-24.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 03.07.2008 по 12.09.2019 був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Зазначає, що у листопаді 2022 року, не розуміючи наявність заборгованості, він звернувся до відповідача з заявою про надання підтверджуючих документів. 08.12.2022 у відповідь на вказане звернення надано лист, з якого позивачу стало відомо, що у нього наявна податкова заборгованість по сплаті єдиного внеску за 2017 рік у розмірі 8448.00 грн., за І квартал 2018 року - 2457.18 грн., за II квартал 2018 року 2457,18 грн.. за III квартал 2018 року -2457,18 грн., за IV квартал 2018 року 2457,18 грн., за І квартал 2019 року - 2754,18 грн., за II квартал 2019 року 2754,18 грн. та внаслідок наявної заборгованості відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 №Ф-3194-56, розмір якого станом на 31.10.2018 становить 15819,54 грн.

У подальшому відповідачем сформовано ще одну вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-3194-56 У від 23.11.2021 на суму 20347,93 грн.

Вказані вище вимоги були направлені відповідачем на іншу адресу, за якою позивач не проживав та не був зареєстрований з 2010 року.

03.09.2021 відповідачем винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасне перерахування єдиного внеску №13676/6/03-20-24, яким нараховано штраф у розмірі 3163,92 грн. та пеню у розмірі 9218,47 грн., та вказане рішення було надіслане вже на адресу проживання позивача, однак він його не отримував та не відмовлявся від його отримання.

Позивач не погоджується з оскаржуваними вимогами та рішенням, вважає їх протиправними, з огляду на те, що 31.10.2016 він підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України та фактично проходив військову службу до 2020 року, відтак відповідно до п. 92 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закону №2464-VI) на нього поширюються пільги щодо звільнення від сплати єдиного внеску. Також зазначає, що сплата єдиного внеску його роботодавцем за контрактом (Міністерство оброни України в особі командира Військової частини) виключає стягнення цього внеску за цей період з позивача як підприємця.

З урахуванням вищенаведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із цим позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовних вимог не визнав. В обґрунтування такої позиції зазначив, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 02.07.2008. Зазначає, що даних про те, що позивач підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України до 2022 року в ДПІ не було. Відповідно проведеним аналізом інтегрованої картки платника податку по єдиному внеску встановлено, що заборгованість по сплаті єдиного внеску виникла у наступних періодах: за 2017 рік - 8448,00 грн.; за І квартал 2018 року - 2457,18 грн.; за II квартал 2018 року - 2457,18 грн.; за III квартал 2018 року - 2457,18 грн.; за IV квартал 2018 року - 2457,18 грн.; за І квартал 2019 року -2754,18 грн.; за II квартал 2019 року 2754,18 грн. Згідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; вимоги надіслані за вказаною адресою повернулися як невручені. У зв`язку з несплатою боргу по ЄСВ після настання граничних термінів сплати, відповідно до ст. 25 Закону №2464-VI узгоджена вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ № Ф-3194-56 У від 23.11.2021 на суму 20347,93 гри. була направлена до Горохівського відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та сума заборгованості з єдиного внеску була стягнута органами ДВС з рахунка платника та зарахована в рахунок погашення заборгованості згідно відповідних платіжних доручень. За несвоєчасну сплату єдиного внеску 03.09.2021 винесено рішення №13673/6/03-20-24 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (або за несвоєчасну сплату) єдиного внеску за період з 10.02.2018 по 23.09.2020 на загальну суму 12382,39 грн.(штрафна санкція 3163,93грн. + пеня 9218,47 грн.), по якому термін сплати настав 08.10.2021. Згідно ІКП станом на 01.01.2023 по платежу 710400 заборгованість відсутня. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що безпідставними є твердження відповідача про те, що у ДПІ не було даних про підписання ним контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, оскільки після підписання контракту відбулася сплата єдиного внеску роботодавцем (Міністерство оброни України в особі командира Військової частини) та дані відомості містяться у інформаційній системі фіскального органу, інформацією з якого відповідач міг та зобов`язаний був користуватися.

Перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 у період з 03.07.2008 по 12.09.2019 був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

31.10.2016 ОСОБА_1 підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. Вказаний контракт укладено на три роки.

Довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2017 №8733 підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 11.12.2016 по 25.01.2017, з 31.01.2017 по 06.02.2017, з 18.02.2017 по 03.05.2017, з 17.05.2017 по 18.05.2017, з 27.06.2017 по 25.10.2017 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції.

Також довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2019 №2039 підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 30.04.2018 по 18.07.2018, з 02.08.2018 по 30.11.2018, з 20.06.219 по 21.08.2019, з 06.09.2019 по 30.10.2019 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

З 11.09.2020 позивачу встановлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, про що свідчить довідка від 11.09.2020.

Як вбачається з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 за кодом бюджетної класифікації 7104000 - єдиний соціальний внесок для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, позивачу нараховано розрахункову суму єдиного внеску за 2017 рік - 8448,00 грн.; за І квартал 2018 року - 2457,18 грн.; за II квартал 2018 року - 2457,18 грн.; за III квартал 2018 року - 2457,18 грн.; за IV квартал 2018 року - 2457,18 грн.; за І квартал 2019 року -2754,18 грн.; за II квартал 2019 року 2754,18 грн.

08.11.2018 ГУ ДПС у Волинській області сформувало ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3194-56, відповідно до якої станом на 31.10.2018 загальна сума боргу платника єдиного внеску становить 15819,54 грн. (недоїмка).

03.09.2021 ГУ ДПС у Волинській винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №13673/6/03-20-24, відповідно до якого до позивача застосовано штраф у розмірі 20 % у сумі 3163,92 грн. за період з 10.02.2018 по 23.09.2020 та нараховано пеню у розмірі 9218,47 грн.

23.11.2021 ГУ ДПС у Волинській області сформувало позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф3194-56, відповідно до якої станом на 31.10.2021 заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 20347,93 грн. (недоїмка 7965,54 грн., штраф 3163,92 грн., пеня - 9218,47 грн.).

Вказані вимоги та рішення були надіслані контролюючим органом поштовим зв`язком ОСОБА_1 за адресою: Волинська область, село Перемиль, однак поштові відправлення повернулися як невручені.

Позивач, дізнавшись про оскаржувані вимоги від 08.11.2018 №Ф-3194-56, від 23.11.2021 №Ф3194-56, рішення від 03.09.2021 №13673/6/03-20-24 та вважаючи їх такими, що порушують його права та інтереси, звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом № 2464-VI.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 3 і 10 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI надано визначення поняттям: застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;; страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI до платників єдиного внеску віднесено також фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з частиною четвертою статті 25 Закону №2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум

Поряд з цим, 08.06.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 № 1275-VII (далі Закон № 1275-VII), яким розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-2, відповідно до якого під час особливого періоду, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якщо вони не є роботодавцями.

Підставою для такого звільнення є заява фізичної особи - підприємця та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до органу доходів і зборів фізичною особою - підприємцем протягом 10 днів після її демобілізації. Якщо демобілізована фізична особа - підприємець перебуває на лікуванні (реабілітації) у зв`язку з виконанням обов`язків під час мобілізації, заява і копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, подаються протягом 10 днів після закінчення її лікування (реабілітації).

Законом № 1275-VII установлено, що цей пункт застосовується з першого дня мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», та протягом усього особливого періоду.

Аналогічні норми містяться також в Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 469), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі Інструкція №499).

Пунктом 7 розділу ІV Інструкції №499 передбачено, що протягом особливого періоду, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», платники, визначені пп. 3 та 4 п. 1 розділу II цієї Інструкції, які призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, якщо вони не є роботодавцями.

Зазначені платники звільняються від виконання обов`язків платника єдиного внеску, якщо вони не є роботодавцями, з першого календарного дня місяця призову на військову службу під час мобілізації платника до останнього календарного дня місяця, в якому платника було демобілізовано або завершено його лікування (реабілітацію).

Відповідно до частини третьої статті 39 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, не припиняється державна реєстрація підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців. У разі непровадження ними підприємницької діяльності у період проведення мобілізації нарахування податків і зборів таким фізичним особам - підприємцям не здійснюється.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про поширення на фізичну особу-підприємця, прийнятого на військову службу за контрактом під час виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці чи настання особливого періоду, пільги щодо звільнення від сплати єдиного внеску, передбаченої пунктом 9-2 частини другої розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI.

За змістом Пояснювальної записки до проекту Закону № 1275-VII метою його прийняття є, зокрема запровадження норм щодо поширення соціального захисту на військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом, передбачений законодавством для військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації.

Також, проаналізувавши зміст наведених положень Закону №2464-VI та Інструкції №449, Верховний Суд у своїй постанові від 30.10.2018 у справі №805/930/16-а висловив правову позицію про те, що ненадання позивачем заяви про звільнення від відповідальності за невиконання обов`язку щодо своєчасного перерахування єдиного внеску не є безумовною нормою, оскільки звільнення від відповідальності передбачено безпосередньо у Законі №2464-VI, в силу його прямої дії та не потребує додаткового звернення.

Як встановлено судом вище, позивач 31.10.2016 підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, який було укладено на три роки.

При цьому, довідками Військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2017 №8733 та від 22.11.2019 №2039 підтверджено, що позивач з 11.12.2016 фактично по 30.10.2019 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції; у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

У контексті з наведеним суд зважає на зміст частини першої статті 19 Закону №2232-XII, якою визначено, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Таким чином, наведеними законодавчими нормами встановлено, що особи, які призиваються під час мобілізації, на особливий період, в тому числі, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, можуть виконувати обов`язки військової служби як з укладенням контракту так і без нього. Така правова ситуація як укладення контракту, не змінює статусу осіб, які виконують обов`язки військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

З урахуванням вищенаведеного правового регулювання, суд зазначає, що норми пункту 9-2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI, які звільняють фізичних-осіб підприємців, які призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації, на особливий період від сплати єдиного внеску на весь строк служби, поширюють свою дію і на позивача.

Крім того, в силу вимог пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу».

Ураховуючи наведене, сплата єдиного внеску роботодавцем позивача за контрактом (Міністерство оборони України в особі командира Військової частини) виключає стягнення цього внеску за цей період з позивача як підприємця.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 04.02.2020 у справі № 260/117/19.

Таким чином, нарахування ГУ ДПС у Волинській області позивачу до сплати єдиного внеску за період з 2017 року по II квартал 2019 року включно, а також застосування штрафу та нарахування пені є неправомірним.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 №Ф-3194-56 та від 23.11.2021 №Ф-3194-56 та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 03.09.2021 №13673/6/03-20-24 є протиправними та підлягають скасуванню.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2018 року №Ф-3194-56, від 23 листопада 2021 року №Ф-3194-56 та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску єдиного внеску від 03 вересня 2021 року №13673/6/03-20-24.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код ВП 44106679).

Суддя О. О. Андрусенко