Справа № 380/14011/22
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань залишення позовної заяви без розгляду

14 березня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність щодо не перерахунку та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 12 липня 2018 року включно, визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу та розрахованої як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078;

зобов`язати нарахувати та виплатити щомісячну суму індексації грошового забезпечення у розмірі 4463, 15 грн. за період з 01 березня 2018 року по 12 липня 2018 року включно, визначену з урахуванням розміру підвищення доходу у березні 2018 року та розраховану як різниця між сумою індексації і розміром підвищення її грошового доходу відповідно до абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078.

Ухвалою суду від 13.02.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

08.03.2023 року від відповідача на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просить адміністративний позов залишити без розгляду у зв`язку з пропущенням позивачем місячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України. Посилається на практику Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №815/2681/17 та від 22.01.2020 у справі №620/1982/19.

Розглянувши подані документи і матеріали, сукупно оцінивши докази, які мають значення для розгляду клопотання, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №185-ос позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 12 липня 2018 року.

Із даного позову вбачається, що позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити щомісячну суму індексації грошового забезпечення у розмірі 4463, 15 грн. за період з 01 березня 2018 року по 12 липня 2018 року.

Ухвалою суду від 28.10.2022 року позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2022 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В даній постанові апеляційний суд в тому числі зазначив, що «позивачка просить відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, як частину грошового забезпечення, яка не виплачена за час служби та при звільненні зі служби, то, на думку апеляційного суду, норма частини другої статті 233 КЗпП України є спеціальною у категорії справ, які виникають зі спорів про виплату не виплаченої за час служби та при звільненні заробітної плати (грошового забезпечення).

…

Тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково повернув позовну заяву, застосувавши строк звернення до суду передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України, а не частиною другою статті 233 КЗпП України.».

Крім того, відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21 дійшов такого висновку.

«…

Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям «грошова винагорода», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «оплата праці» і «заробітна плата», які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, виснував, що вказані поняття є рівнозначними.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отож, до «усіх виплат», право на отримання яких має працівник відповідно до умов трудового договору та державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (посадовий оклад, оклад за військовим званням, компенсація за невикористані відпустки, інші виплати), також належить і виплата надбавки та премії, які, відповідно, є складовою заробітної плати.

… .

Крім того, суд наголошує, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року.

З огляду на вказане, доводи касаційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком.».

З урахуванням викладеного, суд вважає, що клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є безпідставим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 248, 256, 293-295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя Мартинюк В.Я.