Справа № 160/19234/22
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2023-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) старшого лейтенанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування рішень та доручення, зобов`язання вчинити певні дії,
01.12.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана його представником - адвокатом Довженком Олександром Вадимовичем, до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) старшого лейтенанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання нечинним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 06.12.2022 позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.
21.12.2022 в порядку усунення недоліків надійшла подана у встановлений строк заява представника позивача з доданими до неї документами, у тому числі позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) старшого лейтенанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 12.10.2022 заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанта ОСОБА_2 про відмову у перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства, прийняте стосовно громадянина Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документ НОМЕР_2 ;
Ухвалою суду від 02.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, зокрема, відповідачам строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Станом на час розгляду справи інших заяв по суті справи не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Копію ухвали від 02.01.2023 була направлено Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (відповідачу-1) через систему «Електронний суд» та доставлено до електронного кабінету 02.01.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Крім того, копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами було направлено відповідачу-1 засобами електронного зв`язку на електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».
Заступнику начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) старшому лейтенанту ОСОБА_9 (відповідачу-2) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідачу-3) копію ухвали від 02.01.2023 з копією позовної заяви та доданими до неї документами вручено 02.02.2023, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Беручи до уваги вищенаведене, відповідачі були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.
Станом на час розгляду справи від відповідачів 1, 2 до суду відзиви на позов або клопотання про продовження строку для їх подання не надходили.
На підставі ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зважаючи на те, що відповідачів 1, 2 було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву відповідачі 1, 2 не скористалися, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином Грузії. 02.02.2011 позивачеві видано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_6 , до якої Красногвардійським РВ Дніпропетровського міського Управління УМВС України в Дніпропетровській області внесено відомості про реєстрацію 12.08.2009 місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 .
Як зазначено у позовній заяві, ОСОБА_1 перебуває у фактичних шлюбних стосунках з громадянкою України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якою у них є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які є громадянами України. До позову додано копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 , серії НОМЕР_7 , виданого 15.11.2011, та свідоцтва про народження ОСОБА_7 , серії НОМЕР_8 , виданого 07.03.2017, в яких зазначено відомості про батька ОСОБА_1 , громадянин Грузії, мати - ОСОБА_5 , громадянка України.
Рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 07.07.2022 заборонено громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання м. Київ, паспорт громадянина Грузії НОМЕР_1 , в`їзд в Україну строком на три роки.

У рішенні зазначено, що 02.05.2022 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області надійшло подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 29.04.2022 № 3092/55/01-2022 «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки», в якому вказано, зокрема, що за результатами отриманої оперативної інформації встановлено громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , який прибув в Україну з метою вчинення протиправної діяльності, направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні шляхом підбурювання до масових безпорядків, організації масових протестів та заколотів, які можуть призвести до підриву державності, та направлені на повалення державного ладу України. Під час проведення оперативно-розшукової діяльності встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , має намір прибути до західних регіонів України, де шляхом підбурювання вихідців з Російської Федерації та близьких їм осіб, планує створити масові протести та спротиви біля місцевих державних адміністрацій. Вказане може призвести до чисельних порушень громадського порядку та дестабілізації всередині держави, призвести до порушень конституційних прав громадян України та інших осіб, які тимчасово чи постійно проживають в Україні. Станом на 10.03.2022 громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , не перебуває у статусі підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , становить загрозу інтересам національної безпеки або охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, керуючись Інструкцією «Про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства», затвердженою наказом МВС від 17.12.2013 № 1235, та п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийнято оскаржуване рішення від 07.07.2022 про заборону в`їзду в Україну позивачеві.

На підставі зазначеного рішення 08.07.2022 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області надано Головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України доручення № 8010.8.5-18424/80.4-22 про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: м. Київ, паспорт громадянина Грузії НОМЕР_1 , строком на три роки.

12.10.2022 у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Порубне», що підпорядкований ІНФОРМАЦІЯ_2 , заступником начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », старшим лейтенантом ОСОБА_10 було прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на в`їзд в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , документ НОМЕР_2 , на підставі статті 8 Закону України «Про прикордонний контроль» з тієї причини, що стосовно громадянина Грузії ОСОБА_3 є рішення уповноваженого державного органу України про не пропуск до України.

У паспорті позивача 12.10.2022 було проставлено відмітку № 298/072 про заборону в`їзду в Україну строком на три роки до 09.07.2025.

Згідно з відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-34344/0/15-22-Вих від 11.11.2022 на адвокатський запит представника позивача, станом на 11.11.2022 Державною прикордонною службою України виконується доручення ЦМУ ДМС України у місті Києві та Киїівській області № 8010.8.5-18424/80.4-22 щодо заборони в`їзду в Україну стосовно громадянина Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком до 07.07.2025. Станом на 11.11.2022 інформація про посвідку на постійне проживання ДП 20584/1201 від 02.02.2011 в базі даних «Загублені, викрадені та оголошені недійсними документи» не перебуває.

У доданому до відзиву відповідача-3 витягу з БД «ГАРТ-1/П» міститься інформація про доручення ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області про заборону в`їзду в України стосовно громадянина Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 , посвідка НОМЕР_9 , строком до 07.07.2025.

Позивач вважає протиправними оскаржувані рішення та доручення щодо заборони в`їзду в Україну, що стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 33 Конституції України закріплено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Відповідно до частини першої статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб (пункти 1-3 статті 2).

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон №3773-VI у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), у частині третій статті 3 якого закріплено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Приписи статті 13 Закону № 3773-VI установлюють підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, відповідно до частини першої якої в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 3773-VI за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Частиною третьою цієї статті встановлено, що рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - особи), перебування яких на території України не дозволяється, визначений Інструкцією про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 № 1235 (Інструкція № 1235).

Пунктом 3 Інструкції № 1235 встановлено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно з пунктом 4 статті 13 Інструкції № 1235 рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою:

а) підрозділів Робочого апарату Укрбюро Інтерполу - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам у процесі співробітництва з правоохоронними органами інших держав та міжнародних правоохоронних організацій;

б) підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності;

в) органів досудового розслідування поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення кримінального провадження;

г) підрозділів патрульної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час провадження в справах про адміністративні правопорушення, підготовки або здійснення заходів із забезпечення громадського порядку;

ґ) органів охорони здоров`я - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

д) за власною ініціативою або за поданням державного, приватного виконавця у разі якщо під час попереднього перебування на території України особа не виконала рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або має інші невиконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

Пунктом 5 Інструкції № 1235 передбачено, що після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

Відповідно до пункту 6 Інструкції № 1235 рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

Як встановлено з матеріалів справи, 02.05.2022 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області надійшло подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 29.04.2022 № 3092/55/01-2022 «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки» стосовно позивача.

Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України міжрегіональний територіальний орган у складі кримінальної поліції Національної поліції України, утворений постановою Кабінету Міністрів України № 867 від 09.10.2019 «Про утворення територіального органу Національної поліції», який бере участь у реалізації державної політики з питань боротьби з організованою злочинністю та згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність.

У рішенні Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 07.07.2022 про заборону громадянину Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в`їзду в Україну строком на три роки наведено зміст вказаного подання, який містить відомості, передбачені пунктом 5 Інструкції № 1235.

Відповідно до пункту 8 Інструкції № 1235 ДМС або її територіальний орган, який готував рішення про заборону в`їзду в Україну особі, у триденний строк надсилає засвідчену копію такого рішення разом з дорученням щодо заборони в`їзду в Україну особі до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України, розташованого: вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601, оформленого відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року № 280 «Про затвердження Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

На виконання вищенаведених положень Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області надіслано Головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України доручення № 8010.8.5-18424/80.4-22 щодо заборони в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ).

Щодо доводів представника позивача про невідповідність прізвища та по батькові, місця проживання, вказаним у дорученні № 8010.8.5-18424/80.4-22 від 08.07.2022, його прізвищу та по батькові, місцю проживання, суд зазначає, що вказані в оскаржуваних рішеннях та дорученні прізвище та ім`я латиницею ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , і реквізити паспорта громадянина Грузії НОМЕР_1 збігаються з відповідними відомостями, зазначеними у паспортному документі позивача.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо оскарження позивачем дій Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо надіслання до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області подання від 29.04.2022 № 3092/55/01-2022 «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки», на підставі якого були прийняті оскаржувані рішення та доручення.

На Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області не покладено обов`язок перевіряти обґрунтованість звернення (довідки, рапорту) про необхідність заборони в`їзду в Україну.

Таким чином, зміст вищенаведених правових норм дає підстави стверджувати, що Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області при прийнятті рішення від 07.07.2022 про заборону в`їзду в Україну і доручення № 8010.8.5-18424/80.4-22 від 08.07.2022 діяло в межах повноважень і з дотриманням чинного законодавства, у спосіб, що узгоджується з визначеним у Законі і Інструкції.

Щодо правомірності прийняття рішення від 12.10.2022 заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанта ОСОБА_2 про відмову у перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства, прийняте стосовно громадянина Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документ НОМЕР_2 , суд дійшов такого висновку.

Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження визначає Закон України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 № 661-IV (далі Закон № 661-ІV).

Згідно з частинами першою-третьою статті 10 Закону № 661-ІV органи охорони державного кордону безпосередньо виконують поставлені перед Державною прикордонною службою України завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону України.

Прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, а також здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів.

До складу прикордонного загону можуть входити прикордонні комендатури, відділи прикордонної служби, прикордонні застави, контрольно-пропускні пункти, відділення прикордонного контролю.

Відповідно до пункту 8 статті 19 Закону № 661-ІV на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються, зокрема, такі обов`язки: запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних та уповноважених законом державних органів, у тому числі доручень митних органів щодо інформування митних органів про факт наміру перетинання державного кордону України особами, стосовно яких митними органами було виявлено порушення митних правил).

Законом України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 № 1710-VI врегульовано порядок здійснення прикордонного контролю, умови перетинання державного кордону України.

Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Частинами 1, 2 статті 8 Закону № 1710-VI встановлено, що уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови:

1) наявності в нього дійсного паспортного документа;

2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну;

3) наявності в нього в`їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України;

4) підтвердження мети запланованого перебування;

5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку.

Іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в`їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону № 1710-VI прикордонний контроль іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії.

Процедура здійснення контролю першої лінії передбачає проведення перевірки:

1) паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи;

2) наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в`їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон;

3) відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства.

На виконання зазначеного обов`язку, статтею 20 Закону № 661-ІV встановлено, що органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативнослужбової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається, зокрема, право перевіряти в осіб, які прямують через державний кордон України, документи на право в`їзду в Україну або виїзду з України, робити в них відповідні відмітки і у випадках, передбачених законодавством, тимчасово їх затримувати або вилучати.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1710-VI (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2013 № 280 затверджено Порядок надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон (Порядок № 280).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 280 виконання доручень здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби під час проведення перевірки документів осіб на право в`їзду в Україну або виїзду з України.

З метою визначення послідовності дій уповноважених службових осіб органів охорони державного кордону у разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон та контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї осіб, стосовно яких виконуються доручення уповноважених державних органів, і визначення взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, що надали доручення, наказом МВС України від 23.06.2017 № 535 затверджено Порядок дій уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України в разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон України та контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї осіб, стосовно яких надано доручення, та порядку взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, які надали доручення (Порядок № 535).

Відповідно до п. 5 розділу І Порядку № 535 залежно від виду доручень під час уведення інформації до відповідної оперативної бази даних системи «Гарт-1» їм присвоюються, зокрема, індекс «Д» - доручення щодо заборони в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства протягом строку, установленого уповноваженим державним органом.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Порядку № 535 у разі збігу інформації про особу, яка перетинає державний кордон або виїжджає з тимчасово окупованої території України, з інформацією, що зберігається в оперативних базах даних системи «Гарт-1» за індексом «Д», уповноважені службові особи Держприкордонслужби виконують такі дії:

1) інспектор прикордонної служби, що здійснює перевірку паспортних документів: доповідає старшому зміни прикордонних нарядів або старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску (далі - старший прикордонних нарядів) про виявлення особи, якій заборонено в`їзд в Україну; передає старшому прикордонних нарядів паспортний документ особи та не пропускає її через державний кордон або через межу тимчасово окупованої території України;

2) старший прикордонних нарядів: повторно перевіряє наявність в оперативній базі даних системи «Гарт-1» інформації про заборону в`їзду в Україну виявленій особі; невідкладно, але не пізніше п`яти хвилин з моменту виконання доручення, інформує про це чергового Головного центру; відмовляє такій особі у перетинанні державного кордону або у виїзді з тимчасово окупованої території України, про що виносить рішення про відмову в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному статтею 14 Закону України «Про прикордонний контроль», або рішення про відмову особі у в`їзді на тимчасово окуповану територію України або виїзді з неї, форму якого наведено в додатку 4 до Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 367 (зі змінами); якщо за обґрунтованих підстав віза вважається отриманою в незаконний спосіб, скасовує візу в паспортному документі іноземця чи особи без громадянства в порядку, передбаченому абзацом другим пункту 2 частини четвертої статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль», та інформує про зазначений факт співробітника оперативно-розшукового підрозділу органу Державної прикордонної служби України; у разі відсутності в паспортному документі іноземця чи особи без громадянства відмітки уповноваженого державного органу про заборону в`їзду в Україну проставляє таку відмітку із зазначенням терміну, указаного в оперативних базах даних; повертає паспортний документ особі, якій відмовлено в перетинанні державного кордону або якій відмовлено у виїзді з тимчасово окупованої території України; у випадку, передбаченому частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль»: наказує перевізникові вивезти іноземця, особу без громадянства в державу, з якої її було привезено, або в державу, яка видала паспортний документ, або знайти інший спосіб вивезення зазначених осіб за межі території України; до подальшого вивезення іноземців, осіб без громадянства, яким було відмовлено в перетинанні державного кордону при в`їзді в Україну, уживає належних заходів щодо запобігання незаконному перетинанню ними державного кордону або адміністративної межі з тимчасово окупованою територією України; про прийняте рішення та вжиті заходи доповідає начальникові відділу управління службою (далі - ВУС) органу охорони державного кордону;

3) начальник зміни ВУС органу охорони державного кордону про факт виконання доручення: доповідає начальникові зміни ВУС регіонального управління та начальникові органу охорони державного кордону;

4) начальник зміни ВУС регіонального управління про факт виконання доручення доповідає начальникові зміни Головного центру управління службою (далі - ГЦУС) Адміністрації Держприкордонслужби та начальникові штабу регіонального управління.

Таким чином, на законодавчому рівні визначено підстави для відмови в наданні дозволу на перетинання державного кордону у разі в`їзду з України іноземцю або особі без громадянства.

Заступник начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) старший лейтенант ОСОБА_8 при винесенні рішення про відмову в перетинанні державного кордону України на в`їзд позивачеві діяла в межах наданих їй повноважень та у спосіб, визначений законодавством, виконуючи рішення уповноваженого державного органу про заборону в`їзду в Україну.

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону України «Про національну безпеку України» від 21.06.2018 № 2469-VIII, громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз; державна безпека - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від реальних і потенційних загроз невоєнного характеру.

Згідно з частиною першою статті 3 цього Закону державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямована на захист: людини і громадянина - їхніх життя і гідності, конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності; суспільства - його демократичних цінностей, добробуту та умов для сталого розвитку; держави - її конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності; території, навколишнього природного середовища - від надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону № 2469-VIII до складу сектору безпеки і оборони входять, зокрема, Національна поліція України, Державна міграційна служба України.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону № 2469-VIII Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує громадську безпеку і порядок, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидію злочинності, а також надає визначені законом послуги з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

На виконання приписів ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» на Національну поліцію покладено завдання, зокрема, забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності.

Підпунктами 1, 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення.

Суд звертає увагу також на те, що статтею 1 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався указами Президента 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022 та Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до визначення, наведеного у Законі України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року№ 389-VIII (зі змінами), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Як зазначено у поданні Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 29.04.2022 № 3092/55/01-2022 «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки», під час проведення оперативно-розшукової діяльності встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має намір прибути до західних регіонів України, де шляхом підбурювання вихідців з Російської Федерації та близьких їм осіб, планує створити масові протести та спротиви біля місцевих державних адміністрацій. Вказане може призвести до чисельних порушень громадського порядку та дестабілізації всередині держави, призвести до порушень конституційних прав громадян України та інших осіб, які тимчасово чи постійно проживають в Україні.

Необхідність заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства в інтересах охорони громадського порядку, в інтересах захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства вказаними особами.

Тобто суб`єкту владних повноважень надається свобода, оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів можливих рішень, а саме встановити заборону на в`їзд або не встановлювати таку заборону.

Дії та рішення відповідачів щодо заборони в`їзду в Україну позивачу були вчинені з дотриманням чинного законодавства України, в інтересах національної і громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними оскаржуваних рішень і доручення та їх скасування не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про зобов`язання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області надіслати до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомлення про відкликання доручення № 8010.8.5-18424/80.4-22 від 08.07.2022 про заборону в`їзду в Україну, та про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомити Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про скасування заборони в`їзду громадянина Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести до його паспортного документа 18AD22752 запис про скасування запису № 298/072 від 12.10.2022 «заборонено в`їзд в Україну терміном на 3 (три) роки до 09 липня 2025 року» є похідними, задоволення яких залежить від задоволення основних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 07.07.2022 та доручення № 8010.8.5-18424/80.4-22 від 08.07.2022 про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та визнання протиправним і скасування рішення від 12.10.2022 заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанта ОСОБА_2 про відмову у перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства, прийняте стосовно громадянина Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , похідні від них позовні вимоги про зобов`язання вчинити певні дії також не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл понесених позивачем судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) старшого лейтенанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування рішень та доручення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання в Україні: АДРЕСА_3 .

Відповідач-1: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, місцезнаходженя: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, .

Відповідач-2: заступник начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) старший лейтенант ОСОБА_8 , місцезнаходженя: АДРЕСА_1 .

Відповідач-3: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходженя: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 10.03.2023.

Суддя В.В. Рянська