Справа № 520/2014/22
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 березня 2023 року № 520/2014/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд.46, м. Харків, 61057, 43983495) про скасування рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просить суд скасувати рішення ГУ ДПС у Харківській області №703/20-40-24-14 від 11.01.2022 року про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем необґрунтовано виключено її з реєстру платників єдиного податку. Підставою анулювання реєстрації послугував висновок про те, що позивач має податковий борг на кожне перше число місяця протягом останніх 3-4 кварталів 2021 року. Разом з тим, пункт 299.11. Податкового кодексу України передбачає, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку виключно після проведення перевірки. Позивач вважає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку протиправним, оскільки відповідачем не були вжиті заходи передбачені пунктом 59.1 Податкового кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.

Позивач з 2010 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що зроблено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. На обліку в ГУ ДПС у Харківській області позивач з 01.10.2019 є платником єдиного податку ІІ групи за ставкою 10% від доходу.

Контролюючим органом 11.01.2022 проведено камеральну перевірку позивача з питань правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування.

За результатами перевірки складено акт від 11.01.2022 №311/20-40-24-14, яким встановлено , що згідно даних інформаційних ресурсів ДПС України в інтегрованій картці платника податків по КБК (земельний податок з фізичних осіб) значився податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у розмірі, що перевищує суму, визначену абз.3 п.59.1. ст. 59 Кодексу: 3 квартал 2021року - 4 квартал 2021 року. В зв`язку з чим контролюючим органом зроблено висновки, що позивачем допущено порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування ФОП ОСОБА_1 в частині порушення приписів абє.8 п.п.298.2 ст.298 та абз.3 п. 299.10 ст. 299 - нездійснення платником податку переходу на сплату іншіх податків і зборів у разі наявності податкового боргу (по земельному податку з фізичних осіб) у розмірі, що перевищує суму, визначену абз. 3 п.59.1.ст.59 Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Відповідачем 11.01.2022 прийнято рішення №703/20-40-24-14, яким анульовано реєстрацію позивача, як платника єдиного податку на підставі абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято рішення від 11.01.2022р. №703/20-40-24-14 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з 01.01.22 року.

Вважаючи, що анулювання реєстрації платника єдиного податку здійснено з порушенням норм податкового законодавства, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст. 291 ПК України фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Застосування спрощеної системи оподаткування фактично є одним із видів пільгового оподаткування господарської діяльності. Податковим кодексом України встановлено коло осіб, на яких розповсюджується вказана норма.

Згідно п. 291.4 ст. 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів (підпункт 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Пунктом 299.11 статті 299 ПК України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Системний аналіз викладених законодавчих норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки.

При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

У відповідності до положень пункту 300.1 статті 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до вказаного Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення прийнято на підставі акту перевірки в зв`язку з наявністю у позивача податкового боргу з земельного податку.

В силу положень пункту 59.1 статті 59 ПК України відповідач зобов`язаний був надіслати позивачу податкову вимогу про сплату боргу у спосіб, визначений Податковим кодексом України, проте матеріали справи не місять доказів, що вказане зроблено контролюючим органом.

Крім того, відповідно до п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є: 269.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.2. землекористувачі.

За правилом п.286.2 ст.286 цього ж кодексу платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Натомість у силу п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Звідси слідує, що правовими підставами виникнення податкового обов`язку із земельного податку (плати за землю) є або податкова декларація, або податкове повідомлення - рішення.

Між тим, текст складеного контролюючим органом Акту не містить ані відомостей про подання заявником податкової декларації з податку за землю за 2021р., ані про винесення відповідного податкового повідомлення - рішення з викладенням даних про настання події узгодження визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання за платежем земельний податок.

Таким чином, доказів правомірності обліковування реального податкового боргу за позивачем саме у якості фізичної особи підприємця контролюючий орган на момент проведення перевірки та прийняття оскарженого рішення не добув, таких доказів не оцінював, а відтак, висновків з даного питання до мотивів видання оскарженого рішення не включав.

При цьому, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі № 813/1465/17 зазначив, що аналіз викладених правових норм (статті 298, 299 Податкового кодексу України) дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Як вже було вказано в цій постанові, підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку за рішенням контролюючого органу, є несплата впродовж двох послідовних кварталів податкового боргу, що виник у платника єдиного податку.

Виходячи з викладеного, саме наявність у суб`єкта господарювання податкового боргу з єдиного податку, який виник у зв`язку з неналежним виконанням останнім обов`язку щодо вчасної сплати такого та, як наслідок, порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, є підставною для застосування приписів абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 24.04.2020 по справі № 813/4315/16.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що приймаючи спірне рішення відповідач не врахував всіх обставин, що мають значення для його прийняття, отже вказане рішення є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд.46, м. Харків, 61057, 43983495) про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області №703/20-40-24-14 від 11.01.2022 року про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд.46, м. Харків, 61057, 43983495) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.