Справа № 520/7812/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 р.Справа № 520/7812/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., м. Харків, повний текст складено 13.12.21 по справі № 520/7812/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), в якій просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо невиплати усієї нарахованої у відповідності до постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справі №520/7812/2020 від 13.11.2020 суми компенсації за весь час затримки розрахунку при звільненні, у сумі 172999,57 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.01.2019 по 28.05.2020 на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2020 у справі № 520/7812/2020, а саме всієї нарахованої суми в розмірі 172999,60 грн.

Також окремою ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 про вищевикладене доведено до відома Головного управління Національної поліції в Харківській області - для вжиття належних заходів реагування з метою недопущення подібних порушень у подальшому. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону - невиконанню у повному обсязі постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2020 у справі №520/7812/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, а саме: виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 172999,60 грн.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою заяву про визнання протиправною бездіяльності в порядку ст. 383 КАС України за невиконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2020 у справі № 520/7812/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені повернути заявнику з підстав пропуску строків, встановлених ч.4 ст. 383 КАС України; у випадку, якщо суд прийде до висновку про поважність пропуску строків позивачем на звернення до суду у порядку ст. 383 КАС України, прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності в порядку ст. 383 КАС України за не виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справі №520/7812/2020 від 13.11.2020 залишити без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що Другий апеляційний адміністративний суд в рішенні від 13.11.2020, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , наголосив на тому, що якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Водночас суд зауважив, що таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах. Відтак Другий апеляційний адміністративний суд з урахуванням фактичних обставин, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця, не встановив конкретну суму, яка підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 . Зазначає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами. Оскільки постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2020 у справі № 520/7812/2020 виконана відповідачем, що підтверджується постановою від 16.11.2021 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 16.11.2021 про завергення виконавчого провадження, то відсутні обставини, які свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. З огляду на викладене, відсутні обставини протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - ГУНП в Харківській області та порушення ним прав, свобод, інтересів особи ОСОБА_1 у справі № 520/7812/2020. Наведене свідчить, на думку заявника апеляційної скарги, про те, що звернення ОСОБА_1 з заявою про визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Харківській області у порядку ст. 383 КАС України є передчасним, з огляду на відсутність будь-яких відомостей щодо оскарження ОСОБА_1 дій чи бездіяльності у порядку ст. 287 КАС України постанови від 16.11.2021 про завершення виконавчого провадження № 64047480. Також зазначає, що необхідність отримання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021 про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року по справі №520/7812/2020 не є поважною причиною пропуску строку на звернення до суду з заявою у порядку ст. 383 КАС України, оскільки позивач не був позбавлений позивач можливості звернутися за захистом своїх прав, свобод чи інтересів у порядку, визначеному статтею 383 КАС України у десятиденний строк. Однак позивач звернувся з такою заявою до суду лише 02.11.2021 року, отже, окрім наведеного вище, подану заяву необхідно повернути заявнику з підстав пропуску строків, встановлених ч.4 ст. 383 КАС України.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що в червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив стягнути з ГУНП в Харківській обл. на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені у сумі 284 966,37 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2020 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 по справі №520/7812/2020 скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.01.2019 по 28.05.2020.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.01.2019 по 28.05.2020.

На виконання вказаного рішення відповідач у грудні 2020 року виплатив ОСОБА_1 грошову суму 106031,98 грн, посилаючись на те, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначено пропорційно до невиплаченої суми, а саме: 546,05 х 511 = 279031,55:100 х 38 = 106031,98.

Вважаючи, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області не в повному обсязі виконано судове рішення, ОСОБА_1 отримав виконавчого листа та 28.12.2020 звернувся до органів Державної виконавчої служби з вимогою здійснити примусове стягнення недоотриманої, на думку позивача, суми у розмірі 172999, 57 гривень, внаслідок чого відкрито виконавче провадження ВГІ № 64047880.

Постановою від 16.11.2021 відділу примусового виконання рішень Управління убезпечення примусового виконання рішень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 16.11.2021 щодо виконання виконавчого листа № 520/7812/2020 виконавче провадження закрито на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв`язку з повним фактичним виконанням).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо невиплати усієї нарахованої у відповідності до постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 520/7812/2020 від 13.11.2020 суми компенсації за весь час затримки розрахунку при звільненні, у сумі 172999, 57 грн, звернувся до суду.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходи з того, що відповідачем не виконано рішення суду в повному обсязі, враховуючи заявлені позовні вимоги, які було задоволено, зокрема, не донараховано та виплачено позивачу суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.01.2019 по 28.05.2020 у розмірі 172999,60 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За змістом частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Із зазначено вбачається, що виконуючи рішення суду відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною 6 статті 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З системного аналізу вищезазначених норм права можна зробити висновок, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Аналізуючи положення статті 383 КАС України, слід дійти висновку, що судовий контроль у вказаному порядку здійснюється на стадії виконання рішення суду та в межах строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Забезпечуючи судовий контроль щодо виконання рішення, суд здійснює перевірку виключно в межах обставин досліджених та встановлених судовим рішенням.

Так, ОСОБА_1 , не погоджуючись з розміром самостійно нарахованої та виплаченої відповідачем суми в розмірі 106031,98 грн, та вважаючи, що відповідач на виконання судового рішення повинен був нарахувати та виплатити грошові кошти у розмірі 279031,55 грн, що розраховані за методикою, що встановлена Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, ініціював встановлення судового контролю в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України.

Досліджуючи правоморність застосування заходів судового контролю, колегія суддів акцентує увагу на тому, що Другий апеляційний адміністративний суд, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в рішенні від 13.11.2020, наголосив на тому, що якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, водночас зауважив, що таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах.

При цьому, судом не досліджувалось та не наводились висновки щодо розміру відповідних компенсаційних виплат. Зокрема, в межах адміністративної справи № 520/7812/2020 судом не досліджувався порядок обчислення середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, а лише констатувалось право позивача на його отримання.

Отже, суд апеляційної інстанції не встановив конкретну суму, яка підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 , та під час ухвалення судового рішення не застосовував Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

З наведеного вбачається, що заявивши вимоги про обчислення суми середнього заробітку за методикою, що встановлена Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, заявником фактично порушено новий судовий спір із вимогами позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду фактично виконано відповідачем, що також підтверджується фактом існування постанови про закінчення виконавчого провадження, та позивач не погоджується із обставинами, які не були предметом дослідження при розгляді справи і щодо яких судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень до вчинення дій, не наводились відповідні висновки, суд вважає, що вирішення порушених питань можливе шляхом ухвалення рішення суду за наслідком розгляду вимог у порядку позовного провадження, а не шляхом постановлення ухвали в порядку статті 249 КАС України.

Протилежний підхід призведе до переоцінки обставин у справі та змісту судового рішення, що є неприпустимим.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не позбавлений права та можливості захисту власних інтересів шляхом пред`явлення позовної заяви із визначеними способами захисту, які передбачені статтею 5 КАС України та кореспондують із повноваженнями суду, що регламентовані статтею 245 КАС України.

Також слушними є доводи заявника апеляційної скарги про те, що звернення ОСОБА_1 з заявою про визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Харківській області у порядку ст. 383 КАС України є передчасним з огляду на відсутність будь яких відомостей щодо оскарження ОСОБА_1 дій чи бездіяльності у порядку ст. 287 КАС України постанови Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 16.11.2021 про завершення виконавчого провадження № 64047480.

Так, судом першої інстанції не враховано ту обставину, що на момент звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням та доказів оскарження цієї постанови державного виконавця в судовому порядку матеріали справи не містять.

В свою чергу прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження як завершальної стадії судового розгляду свідчить про те, що подальший спір з приводу належного виконання такого рішення є неможливим, адже повноваження щодо вчинення дій з примусового виконання рішення суду, в тому числі щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по заяви позивача не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні заяви позивача, поданої в порядку ст. 383 КАС України.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 по справі № 520/7812/2020 скасувати.

Прийняти нову постановою, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України за невиконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справі №520/7812/2020 від 13.11.2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені - залишити без задоволення .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов
Повний текст постанови складено 10.03.2023.