Справа № 520/6216/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 р. Справа № 520/6216/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 (головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В.) по справі № 520/6216/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області №33/41-25 від 12.05.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2019 відповідно до довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області №33/41-25 від 12.05.2021 в розмірі 80% грошового забезпечення без обмеження граничним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 преміальні до грошового забезпечення в розмірі - 104,2%, за науковий ступінь відповідно - 10%, за вчене звання - 25%;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати у встановлений судом термін з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову про виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, а також проведення перерахунку пенсії без врахування преміальних 104,2 %, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняти нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки №33/41-25 від 12.05.2021 з 01.12.2019 без обмеження граничним розміром; провести перерахунок преміальних з середнього розміру 37,80% до попереднього максимального розміру 104,2%.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачем не вчинено дій по перерахунку його пенсії за оновленою довідкою про складові грошового забезпечення.

Також, вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо передчасності позовних вимог про зобов`язання пенсійний орган провести позивачу виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, оскільки матеріалами справи підтверджено відмову відповідача вчиняти такі дії.

Натомість, зауважує, що пенсія йому призначена з 2005 р., жодних обмежень щодо максимального розміру пенсії Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на момент її призначення не було, отже позивач має гарантоване законом право на отримання пенсії у повному розмірі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) не надало відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 з 2005 р. перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

12.05.2021 ДУ «Територіального медичного об`єднання МВС України по Харківській області» видано позивачу довідку за №33/41-25 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на листопад 2019 р. за наступними складовими: посадовий оклад 4 800,00 грн., оклад за спеціальним званням (полковник міліції) 2 400,00 грн., надбавка за стаж служби в поліції (50%) 3 600,00 грн., надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (100%) 10 800,00 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 720,00 грн., надбавка за науковий ступінь (5%) - 240,00 грн., надбавка за вчене звання (5%) - 240,00 грн., премія (37,80%) 8 618,40 грн.

Також, пенсійним органом видано ОСОБА_1 довідки № 2671 від 15.04.2021 та № 5597 від 02.09.2021, в яких розмір премії станом на 01.06.2021 становив 104,25%, науковий ступінь - 15%, вчене звання - 25%.

ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про перерахунок пенсії на підставі вказаних довідок, проте відповідач відмовив йому у такому перерахунку.

Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області №33/41-25 від 12 травня 2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01 грудня 2019 року нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії згідно з нормами чинного законодавства, без обмеження її максимальним розміром, а саме - десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність та довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області від 12 травня 2021 року №33/41-25 та здійснити виплату коштів ОСОБА_1 , в повному обсязі з виплатою максимального розміру премії-104,25% та виплатою коштів за науковий ступінь 15%, вчене звання 25% згідно довідок ГУ ПФУ у Харківській області № 2671 від 15.04.2021 року та № 5597 від 02.09.2021 року, заборгованості - недоотриманої частини пенсії після її перерахунку, яка виникла у період з 01 січня 2016 року, без обмеження її розміру, із врахуванням раніше виплачених сум по 31.12.2017 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 по справі №520/22852/21, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області №33/41-25 від 12.05.2021.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01 грудня 2019 року нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії згідно з нормами чинного законодавства та довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області від 12.05.2021 №33/41-25 та здійснити виплату коштів ОСОБА_1 в повному обсязі та з врахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача, виходячи з наступних складових грошового забезпечення: посадовий оклад 4 800 грн, оклад за військове звання 2 400,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 3 600,00 грн, науковий ступінь кандидата наук (5%) 240,00 грн; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (15%) 720,00 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби (100%) 10 800,00 грн; премія (37,8%) 8 618,40 грн, всього 31 418,40 грн.

Основний розмір пенсії, з урахуванням обмеження максимального розміру у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність складає 24 989,60 грн, що підтверджується витягом з пенсійної справи.

В подальшому, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про виплату пенсії без обмеження граничним розміром, за наслідками розгляду якої відповідач 21.07.2022 повідомив, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 по справі №520/22852/21 зобов`язань щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 без обмеження граничним розміром не було, отже пенсія перерахована та виплачується у належному розмірі.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії відповідно до довідки №33/41-25 від 12.05.2021, її виплати з обмеженням граничного розміру та без врахування премії до грошового забезпечення в розмірі - 104,2%, науковий ступінь - 10%, вчене звання - 25%, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки №33/41-25 від 12.05.2021 з урахуванням складових, зазначених у ній, на виконання судового рішення від 03.02.2022 по справі №520/22852/21.

Також, за висновками суду першої інстанції, вимоги щодо зобов`язання пенсійний орган виплачувати позивачу пенсію без обмеження граничним розміром є передчасними. Крім того, обмеження максимальним розміром перерахованої пенсії ОСОБА_1 відповідає вимогам чинного пенсійного законодавства.

Перевіряючи правомірність висновків суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Щодо доводів апелянта про виплату пенсії без обмеження граничним розміром.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які, зокрема, перебували на військовій службі.

Стаття 10 Закону № 2262-XII передбачає, що призначення і виплата пенсій, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон №3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до ст. 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 30.08.2022 у справі № 440/994/20, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України має враховуватись судом апеляційної інстанції.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером з 2005 року, відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки від 12.05.2021, за наслідками якого основний розмір пенсії останнього склав 31 418,40 грн, проте до виплати визначено суму 24 989,60 грн, з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії.

Разом з тим, зважаючи вищенаведені норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що обмеження відповідачем максимального розміру пенсії ОСОБА_1 , право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Суд першої інстанції наведеного вище не врахував та помилково застосував до спірних правовідносин положення ст. 2 Закону № 3668-VI, що призвело до невірних висновків щодо необґрунтованості позовних вимог в частині обмеження максимального розміру пенсії та відмови у їх задоволенні.

Крім того, суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо передчасності вказаних позовних вимог, оскільки матеріалами справи підтверджено виплату позивачу пенсії з урахуванням її обмеження граничним розміром.

Посилання суду першої інстанції на постанови Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 та від 24.06.2020 у справі №580/234/19 колегія суддів вважає помилковими, оскільки правовідносини у цих справах не є тотожними справі, що розглядається.

Так, у справах, розглянутих Верховним Судом, спірні правовідносини регулювались іншими нормативно-правовими актами, оскільки позивачі не були військовими пенсіонерами і отримували пенсію за вислугу років, як працівники льотно-виробничого складу цивільної авіації - члену льотного екіпажу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням вимог статей 53, 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Натомість, у справі, що розглядається, ОСОБА_1 є військовим пенсіонером і обмеження у виплаті йому пенсії визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України у Рішенні № 7-р(ІІ)/2022 від 12 жовтня 2022 р. у справі № 3-102/2021(231/21, 415/21).

Аналізуючи викладене, колегія суддів зазначає, що у справі, що розглядається та у справах № 580/234/19 та № 580/5962/20 йдеться про застосування формально різних правових актів: Закону № 2262-XII і Закону № 3668-VI, та, відповідно, різних норм матеріального права.

Щодо вимог апелянта провести перерахунок преміальних з середнього розміру 37,80% до попереднього максимального розміру 104,2% колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 раніше звертався до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому, зокрема, просив зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити з 01 грудня 2019 року нарахування та виплату йому пенсії на підставі довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області від 12 травня 2021 року №33/41-25 та здійснити виплату коштів в повному обсязі з виплатою максимального розміру премії - 104,25%.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 по справі № 520/22852/21, яке набрало законної сили, в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити йому виплату коштів з виплатою максимального розміру премії - 104,25% відмовлено.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання пенсійний орган виплатити преміальні у розмірі 104,2%, що є предметом розгляду цієї адміністративної справи (№ 520/6216/22), є тотожними предмету спору, що розглядались Харківським окружним адміністративним судом по суті у справі № 520/22852/21.

Отже, на час ухвалення Харківським окружним адміністративним судом рішення у справі № 520/6216/22 було таке, що набрало законної сили, рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/22852/21 з того самого спору і між тими самими сторонами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Із аналізу вказаної норми встановлено, що для застосування вказаної підстави для закриття провадження, постанова або ухвала суду, що набрали законної сили, мають бути винесені за результатами розгляду спору:- між тими самими сторонами;- що стосується одного й того самого предмету;- позов у справі заявлений з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Відтак, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Отже, колегія суддів зазначає, що оскільки предмет та підстави позову в частині зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 преміальні у розмірі 104,2%, визначені позивачем у цій справі, є тотожними предмету та підставам позову, за наслідками розгляду якого існує судове рішення, яке набрало законної сили, наявні підстави для закриття провадження у справі в цій частині.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, а саме не врахував положення ст. 238 КАС України, внаслідок чого помилково надав правову оцінку встановленим обставинам справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржувалось в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області №33/41-25 від 12.05.2021; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь - 10%, за вчене звання - 25% до грошового забезпечення, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про зобов`язання пенсійний орган виплачувати позивачу пенсію без обмеження граничним розміром підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про задоволення позову, а в частині відмови в задоволенні позову про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 преміальні до грошового забезпечення в розмірі - 104,2% - скасуванню та закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 319, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 по справі № 520/6216/22 - скасувати в частині відмови в задоволенні позову про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2019 відповідно до довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області №33/41-25 від 12.05.2021 без обмеження граничним розміром, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 преміальні до грошового забезпечення в розмірі - 104,2%.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження ОСОБА_1 пенсії, перерахованої з 01.12.2019 на підставі довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області №33/41-25 максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2019 відповідно до довідки Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області №33/41-25 від 12.05.2021 без обмеження граничним розміром, з урахуванням раніше сплачених сум.

Провадження у справі № 520/6216/22 в частині позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 преміальні до грошового забезпечення в розмірі - 104,2%. - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій