Справа № 760/7718/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/7718/20 Суддя першої інстанції: Усатова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

при секретарі - Масловській К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на прийняте у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Харавця Андрія Михайловича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до інспектора роти №6 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Харавця Андрія Михайловича (далі - Відповідач-1, Сержант поліції) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК №711119 від 11.03.2020.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.06.2022 залучено до участі у справі Департамент патрульної поліції в якості співвідповідача (далі - Відповідач-2, Департамент).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 14.10.2022 позов задоволено частково - скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК №711119 від 11.03.2020 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. У задоволенні позовних вимог до Сержанта поліції відмовлено. Крім того, стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

При цьому суд першої інстанції, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, виходив з того, що наявні у матеріалах справи документи з урахуванням критеріїв обґрунтованості, предмету спору, складності справи, характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи, принципів співмірності, розумності і реальності свідчать про наявність правових підстав для присудження на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача-2 понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині стягнення з Департаменту за рахунок бюджетних асигнувань витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, присуджуючи за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту витрати на професійну правничу допомогу, суд діяв всупереч положень КАС України, оскільки не врахував, що докази її понесення на адресу Відповідача-2 не направлялися, чим позбавлено останнього надати заперечення щодо розподілу судових витрат. Крім того, підкреслює, що справа належить до категорії справ незначної складності, щодо спірних правовідносин склалася усталена судова практика, а відтак сума заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є завищеною.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2023 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 03.03.2023.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2023 призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 15.03.2023.

У судовому засіданні представник Відповідача-2 доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній мотивів і підстав.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в іншій частині, ніж розподіл судових витрат, не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги Департаменту.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника Апелянта, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати в частині, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У свою чергу приписами ч. ч. 6-7 ст. 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Викладене свідчить, що реалізація особою процесуального права заперечувати проти розміру заявлених до відшкодування судових витрат і доводи їх неспівмірність прямо залежить від того, чи дотримано особою, яка просить відшкодувати такі витрати, регламентований приписами КАС України порядок подання доказів.

Наведений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 19.02.2021 у справі № 820/3072/18, де вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

При цьому, за правилами ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Отже, можливість взяття судом до уваги поданих сторонами доказів безпосередньо залежить від виконання ними обов`язку з їх надсилання (надання) іншим учасникам справи, крім випадків, передбачених ч. 9 ст. 79 КАС України.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що подане представником ОСОБА_1 клопотання про розподіл судових витрат (а.с. 14-15), а також додані до нього документи - копія договору про надання правової допомоги №01/03 від 01.03.2020 (а.с. 17), копія акту виконаних робіт (наданих послуг) від 06.05.2020 №06/05-20 (а.с. 18), копія квитанції до прибуткового касового ордера №01/03 від 06.05.2020 (а.с. 19) всупереч вимог ч. 9 ст. 79 КАС України на адресу ні Сержанта поліції, ні Департаменту не направлялися, оскільки доказів на підтвердження указаних обставин матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що надані представником ОСОБА_1 на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу документи взагалі не могли бути враховані судом першої інстанції в якості доказів, адже подані з порушенням вимог ч. 9 ст. 79 КАС України без направлення їх копій іншим учасникам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно усталеної практики Верховного Суду витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 04.02.2021 у справі № 806/2299/18).

Відтак, відсутність у матеріалах справи поданих з дотриманням вимог процесуального закону доказів понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу, що не було враховано судом першої інстанції, свідчить і про відсутність правових підстав для їх стягнення з Відповідача-2.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно стягнув витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн, позаяк у розумінні процесуального закону останні не можна визнати документально підтвердженими. У зв`язку з цим судова колегія вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати у частині розподілу судових витрат та прийняти у ній нове.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неправильно застосовано норми процесуального права, що стало підставою для неправильного вирішення питання про розподіл судових витрат. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати в частині.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити повністю.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року - скасувати в частині розподілу судових витрат.

Прийняти в указаній частині нове рішення, яким у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень - відмовити.

В іншій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 15 березня 2023 року.