Справа № 340/3611/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 340/3611/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

секретарі судового засідання Ванжа О.І.

за участі представника позивача Пашковського А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО КАР УКРАЇНА» на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року в адміністративній справі №340/3611/22 (головуючий суддя першої інстанції Притула К.М.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО КАР УКРАЇНА» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 04.08.2022 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області від 13.07.2022 року№ 6 про застосування до ТОВ «АГРО КАР УКРАЇНА» пені в сумі 840410,60 грн..

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є неправомірними, у зв`язку з відсутністю встановлених законом підстав для проведення перевірки, порушенням порядку її проведення та за відсутності факту порушення позивачем вимог валютного законодавства, а тому підлягає скасуванню у повному обсязі.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 13.07.2022 року №6 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО КАР УКРАЇНА» пені в сумі 297390,15 грн..

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати в повному обсязі та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи. Апелянт зазначає, що перевірку проведено за відсутності підстав проведення перевірки, без дотримання вимог ст.81 ПК України. Проте, вказані посилання позивача судом першої інстанції залишено поза увагою та їм не надано оцінки в судовому рішенні.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

На підставі наказу ГУ ДПС у Кіровоградській області від 02.06.2022 року №454-п, виданого відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 та п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Кар Україна () щодо дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій по контракту від 01.05.2018 року №1414 за період з 18.12.2020 року по 08.06.2022 року, за результатами якої 15.06.2022 року складено акт №928/11-28-07-06/41258600 (а.с.93-98 т.1).

Висновками ату перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.1, п.3 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції», з урахуванням п.21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року №5 у частині дотримання законодавчо встановленого строку розрахунків по імпортному контракту від 01.05.2018 року №1414, укладеному з нерезидентом Midwest Equipment Export (США), у сумі 38700,0 дол. США на 172 дні та у сумі 25000,00 дол.США на 141 день.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області 13.07.2022 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 6, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 840410,60 грн. (а.с.101-102 т.1).

Не погодившись з порядком призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки, за результатами якої прийнято вказане податкове повідомлення-рішення, позивач оскаржив таке рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок проведення перевірок, права та обов`язки платників податків, адміністративний арешт майна, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI.

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пунктом 78.1 статті 78 ПК України визначено підстави, за наявності хоча б однієї з яких здійснюється документальна позапланова перевірка.

Як зазначалось вище, в наказі про проведення фактичної перевірки ТОВ «АГРО КАР УКРАЇНА» підставою для її проведення зазначено п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 та п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (а.с.67 т.1).

Вказаний наказ не містить посилання на будь-який з 22-х підпунктів пункту 78.1 статті 78 ПК України, та взагалі не містить посилання на вказаний пункт.

Відповідно до абзацу 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

В своєму рішенні суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п.п. 69.2. п.69 підрозділу 10 Розділу «Перехідні положення» ПК України податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім зокрема документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, а тому контролюючим органом не порушено мораторій на проведення перевірок.

При цьому, суд також вказав, що податкове законодавство не встановлює строків для прийняття наказу про проведення перевірки, у разі отримання інформації щодо порушення платником податків валютного законодавства. Контролюючий орган зобов`язаний провести перевірку, у разі отримання інформації щодо порушення, відповідно до положень п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України.

Апеляційний суд знов звертає увагу, що наказ ГУ ДПС у Кіровоградській області №454-п від 02.06.2022 року не містить посилання на будь-який підпункт пункту 78.1 статті 78 ПК України, як і не містить посилання, в якій саме частині п.п.69.2 ст.69 підрозділу 10 Розділу «Перехідні положення» ПКУ застосований до позивача.

Відтак, наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АГРО КАР УКРАЇНА» не містить ані підстав проведення перевірки відповідно до пункту 78.1 статті 78 ПК України, ані конкретного визначення підпункту 69.2 статті 69 ПК України, ані будь-якої інформації, на підставі якої призначено перевірку позивача.

Разом з тим, у постановах від 11 червня 2019 року (справа №1440/2045/18), від 08 вересня 2020 року (справа №640/21536/19) та від 17 грудня 2020 року (справа №520/12028/18) Верховний Суд зауважив, що для зазначення підстави для проведення перевірки недостатньо вказати номер підпункту статті ПК України, особливо, якщо вказаний підпункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки, а тому, окрім звичайного посилання на норму, що регулює питання її призначення, податковий орган повинен зазначити і конкретні фактичні підстави її призначення.

Призначаючи перевірку, податковий орган у наказі обмежився лише посиланням на п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 та п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України і не конкретизував, у зв`язку з чим саме проводиться документальна позапланова перевірка позивача, посилання на будь-яку податкову інформацію, чи то інші підстави в наказі відсутні.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами позивача про відсутність в наказі будь-яких посилань на конкретні фактичні підстави призначення перевірки, у зв`язку з чим такий наказ не може вважатися правомірним, а з огляду на приписи пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу не мали право приступати до проведення документальної позапланової перевірки без наявності підстав для її проведення.

Вказані висновки апеляційним судом здійснені з урахуванням застосування зазначених норм права в постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справах №120/5729/20-а та №120/5229/20-а, від 11 липня 2022 року у справі №120/5728/20-а.

Водночас судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Отже, у разі якщо контролюючим органом проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Колегія суддів також зазначає, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.

Порушення вимог Податкового кодексу України щодо проведення перевірки (неможливості проведення перевірки) без наявності підстав для її проведення, які повинні бути зазначені у відповідному наказі, має наслідком визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

За таких обставин податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатися правомірним і підлягає скасуванню. Встановлені судом обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і прийнято оскаржене податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18.

При цьому зазначені обставини є самостійною підставою для задоволення позову, визнання протиправним і скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення і не потребують перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства по суті цих порушень.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, дослідження судом першої інстанції змісту порушень, визначених актом перевірки, без дослідження підстав призначення такої перевірки, є помилковим, а тому рішення суду у відповідності до вимог ст.317 КАС України належить скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО КАР УКРАЇНА» задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року в адміністративній справі №340/3611/22 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО КАР УКРАЇНА» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 13.07.2022 року №6.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО КАР УКРАЇНА» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги в розмірі 31515 (тридцять одна тисяча п`ятсот п`ятнадцять) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 березня 2023 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак