Справа № 160/18602/22
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-
21 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 з вимогами:
- визнати протиправними дії із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23 жовтня 2022 року №331 м. Дніпро щодо пункту 25 § 1 з приводу «Про звільнення від займаної посади і призначення старшого лейтенант ОСОБА_1 , офіцера першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 командиром кулеметного взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС - НОМЕР_3 »;
- визнати протиправним та скасувати пункт 25 § 1 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23 жовтня 2022 року №331 м. Дніпро «Про звільнення від займаної посади і призначення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 командиром кулеметного взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС - НОМЕР_3 ».
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 27.03.2022 року був призваний до Збройних Сил України за мобілізацією на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 та призначений на посаду офіцера ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23 жовтня 2022 року № 331 відповідно § 1 пункту 25 позивача звільнено від займаної посади і призначено командиром кулеметного взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС 0210003. Вказане призначення на нижчу посаду за рішенням посадової особи було здійснено відповідно до номенклатури посад з урахуванням пункту 257 Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з шпк «старший лейтенант» на «старший лейтенант». Вказане переміщення вважає безпідставним, у зв`язку з тим, що позивач не приймав рішення про переведення його на нижчу посаду та не надавав на це ніякої згоди. Крім того, про своє звільнення від займаної посади і призначення на нижчу посаду до його відома ніхто не доводив, а було поставлено тільки перед фактом. Зазначає, що пунктами 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначено вичерпний перелік підстав для переведення військовослужбовця на нижчі посади без його згоди. Тому, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не приймав рішення та не надавав згоди на переведення його на нижчу посаду, вважає своє переведення безпідставним, оскільки зазначена підстава «за рішенням посадової особи» відповідно до номенклатури посад з урахуванням пункту 257 Про « Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України « не відповідає жодній законній підставі викладеній у пунктах 82, 257 Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Відповідачем 13.03.2023 року подано до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що абзацом 2 пункту 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення. З огляду на зазначене, позивач не мав надавати згоду на його переведення та призначення на посаду згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.10.2022 року № 331. Також у вказаному відзиві викладено клопотання про залучення військової частини НОМЕР_2 в якості відповідача.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 27.03.2022 року був призваний до Збройних Сил України за мобілізацією на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022.
Наказом начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) № 68 від 27.03.2022 року ОСОБА_1 призначений офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.10.2022 року № 331 (підпункт 25 пункту 1), відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера ІНФОРМАЦІЯ_2 , увільнено від займаної посади і призначено командиром кулеметного взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС 0210003. Згідно вказаного наказу, призначається на нижчу посаду за рішенням посадової особи відповідно до номенклатури посад з урахуванням пункту 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з шпк «старший лейтенант» на «старший лейтенант».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України від 03.03.2022 року № 2105-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Статтею першою Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ (надалі - Закон № 3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно - рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до частини 7 статті 6 Закону № 2232-ХІІ порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
Пунктом 12 Положення № 1153/2008 передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Відповідно до підпункту 1 пункту 81 Положення № 1153/2008 призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.
Так, підпунктом 3 пункту 82 Положення № 1153/2008 визначено підстави за яких військовослужбовця може бути призначено на нижчі посади, а саме:
у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;
за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання;
у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;
у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад;
за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад.
Разом з тим, абзацом 2 пункту 257 Положення № 1153/2008 вказано, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Судом встановлено, що спірний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.10.2022 року № 331 (підпункт 25 пункту 1) прийнятий відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
При цьому, судом не встановлено наявності обставин, наведених у пункті 112 Положення № 1153/2008, які виключають можливість переведення позивача на нижчу посаду без його згоди.
Також Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, передбачено, що в особливий період до введення воєнного стану просування по службі військовослужбовців здійснюється за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби без дотримання вимог пункту 87 Положення. З введенням воєнного стану призначення військовослужбовців на вищі посади здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 Положення. В особливий період, для доукомплектування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту військовослужбовці за набутим досвідом служби можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю без проведення відповідної підготовки (перепідготовки). Такі військовослужбовці після їх призначення на посаду підлягають направленню на підготовку (перепідготовку) за новою спеціальністю у встановленому порядку (абзац дев`ятий пункту 4.13 розділу IV Інструкції).
Отже, переміщення позивача з посади офіцера ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаду командира кулеметного взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 проведено з дотриманням норм законодавства.
Вищезазначені обставини та приписи нормативно-правових актів у сукупності свідчать про відповідність оскаржуваного наказу вимогам чинного законодавства та відсутність підстав для його скасування.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі викладеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо клопотання про залучення військової частини НОМЕР_2 в якості відповідача суд вказує, що відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (пункт 9 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами 1, 3-4 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
В даному випадку позивач оскаржує дії та рішення командира військової частини НОМЕР_1 . При цьому, як вбачається зі спірного наказу, останній не був прийнятий за ініціативи/подання військової частини НОМЕР_2 .
Отже, підстави для залучення військової частини НОМЕР_2 як другого відповідача відсутні, з огляду на що суд відмовляє у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залучення відповідача військової частини НОМЕР_2 .
Керуючись ст.ст. 48, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ПН НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ІК в ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування наказу залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15 березня 2023 року.

Суддя Е.О. Юрков