Справа № 240/34659/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/34659/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення їй відсоткового розміру пенсії з 75 % до 60 % заробітної плати під час перерахунку пенсії на підставі довідки Житомирської обласної прокуратури від 15.07.2020 №18-539вих-20.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату їй з 22.07.2020 пенсії за вислугу років на підставі довідки Житомирської обласної прокуратури від 15.07.2020 №18-539вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, без обмеження її максимального розміру, відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, виходячи з розрахунку 75 % від суми заробітної плати, та здійснити виплату з урахуванням отриманих пенсійних виплат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Вказує, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 №240/14966/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснило їй з 22 липня 2020 року перерахунок пенсії з урахуванням розміру заробітної плати, зазначеного в довідці Житомирської обласної прокуратури від 15.07.2020 №18-539вих-20. Однак, в результаті такого перерахунку відповідач зменшив основний розмір її пенсії до 60 % від відповідних сум заробітної плати, замість встановлених їй раніше при призначенні пенсії 75 %, а також застосував до її пенсії максимальне обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Позивач наголошує, що протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення основного розміру її пенсії із 75 % до 60 % заробітної плати, а також щодо застосування максимального обмеження до розміру її пенсії суперечить нормам чинного законодавства та порушують її право на належне пенсійне забезпечення, оскільки встановлений відсотковий розмір пенсії на момент призначення не може бути в подальшому змінений, а правова норма п. 13-2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо максимального обмеження пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про прокуратуру" встановлювала лише тимчасові обмеження розміру виплачуваної пенсії, які діяли по 31.12.2017. З огляду на зазначене, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти задоволення заявлених позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю. Аргументуючи таку позицію, відповідач вказав, що відповідно до статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" (в редакції, чинній на момент здійснення позивачу перерахунку пенсії) пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З огляду на зазначене Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вказує, що проведений з 22.07.2020 перерахунок пенсії позивача із визначенням розміру її пенсії як 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідці Житомирської обласної прокуратури від 15.07.2020 №18-539вих-20 є правомірним, оскільки здійснений відповідно до чинних на день перерахунку приписів статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру".

В свою чергу, заперечуючи проти заявлених позивачем вимог в частині, яка стосується застосування до пенсії позивача максимального обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначило, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", до яких в тому числі належить і Закон України "Про прокуратуру", та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. З огляду на зазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зауважило, що обмеження максимального розміру пенсії необхідно застосовувати, зокрема, і щодо тих осіб, яким пенсія призначена/перерахована згідно Закону України "Про прокуратуру".

Враховуючи вищезазначені обставини Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просило відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з 03.06.2002 ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру".

З 01.10.2017 ОСОБА_1 було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В подальшому, а саме з 22.07.2020 ОСОБА_1 знову було переведено на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Основний розмір пенсії позивача становив 75 % від суми її місячної заробітної плати.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 та постанови Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 Прокуратура Житомирської області надала ОСОБА_1 довідку від 15.07.2020 №18-539вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) за відповідною (прирівняною) посадою станом на 06.09.2017, що враховується для перерахунку пенсії.

У зв`язку з цим, позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок її пенсії на підставі вищезазначеної довідки. Однак, за результатами розгляду цієї заяви Головне управлінням Пенсійного фонду України прийнято рішення, яким відмовило ОСОБА_1 у здійсненні такого перерахунку.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач оскаржила її до суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі №240/14966/20 позов ОСОБА_1 було задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Прокуратури Житомирської області від 15.07.2020 №18-539 вих-20; а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 22.07.2020 відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці від 15.07.2020 №18-539вих-20, виданої Прокуратурою Житомирської області, з урахуванням раніше проведених виплат.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечувалось сторонами, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 у справі №240/14966/20, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснило з 22.07.2020 перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Прокуратури Житомирської області від 15.07.2020 №18-539вих-20.

Однак, в результаті проведення вказаного перерахунку основний розмір пенсії ОСОБА_1 був визначений відповідачем як 60 % від відповідних сум заробітної плати вказаної у довідці від 15.07.2020 №18-539вих-20.

Крім того, розмір пенсії позивача, розрахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області із заробітної плати, вказаної в довідці Прокуратури Житомирської області від 15.07.2020 №18-539вих-20 склав 24572,80 грн (40954,67 грн х 60 % = 24572,80 грн) та відповідно перевищував показники максимального розміру пенсії в десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, відповідач застосував до нарахованої позивачу вказане максимальне обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення з 22.07.2020 основного розміру її пенсії з 75 % на 60 % від відповідних сум заробітної плати та застосування максимального обмеження до розміру її пенсії, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині позовних вимог, які стосуються зменшення основного розміру призначеної позивачу пенсії з 75 % до 60% від відповідних сум заробітної плати, суд зазначає наступне.

На час призначення ОСОБА_1 пенсії особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ "Про прокуратуру" (далі - Закон №1789-ХІІ), який діяв до 15.07.2015.

Статтею 50-1 вказаного Закону №1789-ХІІ, у редакції, чинній до 01.10.2011, було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" у статтю 50-1 Закону №1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

В подальшому, Законом України від 27.03.2014 №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" в статтю 50-1 Закону №1789-ХІІ були внесені зміни та в частинах другій і п`ятій цифри "80" замінено цифрами "70", а Законом України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" у частинах другій та п`ятій цифри статті 50-1 Закону №1789-ХІІ цифри "70" замінено цифрами "60".

За правилами частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (у редакції, чинній до 01.01.2015) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Натомість з 01.01.2015, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.

Водночас, 15.07.2015 набрав чинності Закон України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VII), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого, Закон України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру", визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, крім частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015.

З набранням чинності Законом №1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої та другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною двадцятою статті 86 Закону №1697-VII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Вирішуючи питання щодо визначення норм права, які регулюють спірні правовідносини щодо визначення відсоткового значення призначеної позивачу відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру" пенсії за вислугу років, при здійсненні її перерахунку відповідно до ст. 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру", суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру", повинні застосовуватись виключно норми цього Закону (Закону №1697-VII), оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру", що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.

Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.

Відтак, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру", ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру".

Гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.

З огляду на зазначене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру", повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Зазначені висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду щодо застосування статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ та статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII у аналогічних правовідносинах, висловленою у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20.

Відтак, оскільки на час звернення проведення позивачу перерахунку пенсії стаття 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ "Про прокуратуру" відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" в частині перерахунку пенсії втратила чинність, суд приходить до висновку, що на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру", у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що проведений з 22.07.2020 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із визначенням при цьому розміру її пенсії як 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідці Житомирської обласної прокуратури від 15.07.2020 №18-539вих-20 є правомірним, а тому заявлені нею позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 75 відсотків від суми місячної заробітної плати є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині позовних вимог, які стосуються застосування до пенсії позивача при здійсненні з 22.07.2020 її перерахунку максимального обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, суд зазначає наступне.

За змістом статті 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (який набрав чинності 01.10.2011) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про прокуратуру", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом також було внесено зміни до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ "Про прокуратуру" та викладено частину п`ятнадцяту цієї статті в аналогічній редакції.

При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

Суд зазначає, що положення пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон України від 05.11.1991 №1789-ХІІ "Про прокуратуру" втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру", за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що пункт 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ "Про прокуратуру", а з 14.10.2014 року - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України №1697-VII "Про прокуратуру".

Викладені вище висновки щодо застосування статті 2, абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" узгоджуються із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постановах від 24.06.2020 у справі №580/234/19, від 21.12.2021 у справі №580/5962/20, а також Верховним Судом у постановах від 08.07.2020 у справі №607/7115/17, від 10.09.2020 у справі №280/5154/19 та від 24.09.2020 у справі №640/5854/19.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру", які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, що вірно встановлено судом першої інстанції.

В контексті зазначеного, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо застосування до пенсії ОСОБА_1 , після її перерахунку з 22.07.2020 на підставі довідки Житомирської обласної прокуратури від 15.07.2020 №18-539вих-20, максимального обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, є правомірним, а тому заявлені цій частині позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, суд, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Зазначені в даній справі висновки суду узгоджуються з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постановах від 09.06.2022 у справі №580/258/21, від 08.06.2022 у справі № 620/2708/21, від 08.03.2023 у справі № 620/3634/21, від 26.01.2023 у справі №580/5427/21, від 20.09.2022 у справі №140/3802/21.

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003; ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович