Справа № 260/879/22
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 березня 2023 року

м. Київ

справа №260/879/22

адміністративне провадження № К/990/1880/23

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Данилевич Н.А.,

суддів: Шевцової Н.В., Мацедонської В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі №260/879/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_1 ), в якій просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29 січня 2020 року при обчисленні в період з 29 січня 2020 року по 02 серпня 2021 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 вказаної постанови.;

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок грошового забезпечення та доплатити позивачу за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 3780,00 грн на місяць та окладу за військовим званням 1050,00 грн на місяць, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29 січня 2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01 січня 2020 року, на відповідні тарифні коефіцієнти; за період з 01 січня 2021 року по 02 серпня 2021 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 4090,00 грн на місяць та окладу за військовим званням 1140,00 грн на місяць, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29 січня 2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року, на відповідні тарифні коефіцієнти; за період з 29 січня 2020 року по 02 серпня 2021 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу в період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року 3780,00 грн на місяць, з 01 січня 2021 року по 02 серпня 2021 року 4090,00 грн на місяць, та розміру окладу за військове звання з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року 1050,00 грн на місяць, з 01 січня 2021 року по 02 серпня 2021 року 1140,00 грн на місяць, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29 січня 2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01 січня 2020 року, Законом України від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року, на відповідні тарифні коефіцієнти; належну з урахуванням проведених раніше виплат грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки у зв`язку зі звільненням з військової служби, нараховану із грошового забезпечення, обчисленого із розміру посадового окладу 4090,00 грн та розміру окладу за військове звання 1140,00 грн, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29 січня 2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року позовні вимоги були задоволені частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не застосуванні п.4 Постанови №704 при обчисленні у період з 29 січня 2020 року по 02 серпня 2021 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 , що полягало у не визначенні розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 вказаної постанови.

Зобов`язано провести перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення та доплатити за період з 29 січня 2020 року по 02 серпня 2021 року, належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, суми грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік та 2021 рік, компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України №294-ІХ станом на 01 січня 2020 року та Законом №1082-ІХ станом на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) задоволено повністю.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року у справі №260/879/22 скасовано та прийнято постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2023 року касаційну скаргу залишено без руху. Так, скаржнику необхідно було надати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з викладенням обґрунтованих підстав для його поновлення.

На виконання вимоги ухвали скаржник надіслав заяву про поновлення строку, яка надійшла до Верховного Суду 27 лютого 2023 року.

В цій заяві позивач зазначає, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції він не отримав. Як зазначається в заяві, у січні скаржник письмово звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду, щоб йому видали довідку про відправлення оскаржуваної постанови.

У відповідь до позивача надійшов лист від Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2023 року №10-09/75/23/05, що оскаржувана постанова була йому надіслана рекомендованою поштовою кореспонденцією за поштовим штрихкодовим номером 109 (копія листа додана до заяви про поновлення строку на касаційне оскарження).

Проте, як вказує позивач, перевіряючи даний штрихкодовий номер на сайті Укрпошти стало відомо, що оскаржувана постанова ще досі прямує на його адресу, що і є підтвердженням того, що її скаржник не отримав.

Скаржник також наголошує, що справа № 260/879/22 не відображається у Єдиному державному реєстрі судових рішень, що унеможливлює відслідковування її онлайн.

Насамкінець заявник касаційної скарги стверджує, що про існування оскаржуваної постанови дізнався у січні 2023 року з ресурсу https://360.ligazakon.net/me, де справа відображається, після чого невідкладно підготував та направив касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року.

Перевіривши причини пропуску строку на касаційне оскарження, Верховний Суд зазначає наступне.

Предметом касаційного розгляду є постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі №260/879/22.

Дана касаційна скарга надіслана засобами поштового зв`язку 12 січня 2023 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частин першої-третьої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Щодо посилання позивача на те, що постанова суду апеляційної інстанції надалі прямує на адресу заявника касаційної скарги, Верховний Суд, після здійснення перевірки надіслання судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови рекомендованою поштовою кореспонденцією за поштовим штрихкодовим номером 109, констатує, що дійсно постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі №260/879/22 позивач на поштову адресу не отримав.

В той же час слід зазначити, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закон України «Про доступ до судових рішень», зазначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Згідно з відомостями Реєстру постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року надіслано судом: 09 листопада 2022 року. Зареєстровано: 10 листопада 2022 року. Оприлюднено: 11 листопада 2022 року.

Отже, з постановою суду апеляційної інстанції можна було ознайомитися з дати оприлюднення її в Реєстрі, тобто з 11 листопада 2022 року.

Колегія суддів наголошує, що сторона у справі зобов`язана в розумні строки цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд звертає увагу скаржника, що особа, яка подає заяву про поновлення процесуального строку, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Проте доказів щодо не відображення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції в Реєстрі скаржником до суду касаційної інстанції не надано.

Отже, твердження про те, що справа № 260/879/22 не відображається у Єдиному державному реєстрі судових рішень, не підкріплена жодними доказами, а отже, дана обставина не відповідає дійсності.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що учасники справи, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Учасники справи мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Встановлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Варто зазначити, що подання касаційної скарги через 2 місяці після ухвалення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції не може бути визнано Судом як своєчасне та належне виконання скаржником його процесуальних обов`язків.

Отже, враховуючи обставини справи, зазначену скаржником причину пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважною, тобто такою, що не залежала від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Інші підстави для поновлення строку скаржником не зазначені.

Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України обумовлено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи, що скаржником не доведено поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, зазначена причина пропуску строку не може бути визнана поважною, тому у відкритті касаційного провадження за цією скаргою необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд.

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі №260/879/22.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі №260/879/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіН.А. Данилевич Н.В. Шевцова В.Е. Мацедонська