Справа № 300/98/23
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2023 р. справа № 300/98/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним рішення та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ), 09.01.2023 звернулася в суд із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі, також - відповідач 2, ГУ ПФУ в м. Києві), в якій просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 13.12.2022 № 92 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу час роботи з 15.08.1982 по 16.01.1985 в середній школі № 42 м. Запоріжжя, з 16.01.1985 по 29.08.1985 в середній школі № 95 м. Запоріжжя, з 18.09.1985 по 26.08.1989 в середній школі № 19 м. Запоріжжя та з 19.09.1989 по 02.08.1993 в дитсадку № 35 м. Запоріжжя та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.12.2022 про призначення пенсії за віком.

Ухвалою суду від 16.01.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання рішення протиправним та зобов`язання до вчинення дій залишено без руху.

Позивач у зазначений строк недоліки позовної заяви усунула, скерувала суду уточнений адміністративний позов, в якому позовні вимоги виклала в такій редакції:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі, також - відповідач 2, ГУ ПФУ в м. Києві) від 13.12.2022 № 92 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу час роботи з 15.08.1982 по 16.01.1985 в середній школі № 42 м. Запоріжжя, з 16.01.1985 по 29.08.1985 в середній школі № 95 м. Запоріжжя, з 18.09.1985 по 26.08.1989 в середній школі № 19 м. Запоріжжя та з 19.09.1989 по 02.08.1993 в дитсадку № 35 м. Запоріжжя та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.12.2022 про призначення пенсії за віком.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ГУ ПФУ в м. Києві листом від 13.02.2023 № 2600- 0302-7/24687направило суду рішення про відмову в призначенні пенсії та розрахунок стажу. Додатково повідомлено, що електронна пенсійна справа ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідач 1 на виконання вимог ухвали суду від 06.02.2023 направив письмове пояснення від 15.02.2023 № 0900-0903-7/6702 та відзив на позов від 16.02.2023 № 0900-0903-9/6738, згідно змісту якого проти позову заперечує, позовні вимоги вважає безпідставними, з огляду на таке. 05.12.2022 позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком. Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві № 92 від 13.12.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Представник відповідача звернула увагу що за результатами розгляду документів наданих до заяви, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки (на титульній сторінці відсутні підстави зміни прізвища), період навчання, догляд за дітьми до 3-річного віку, оскільки у витягах з державних Реєстрів та у свідоцтвах про народження дітей прізвище не відповідає паспортним даним. Таким чином, на момент звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж ОСОБА_1 , підтверджений належними документами, складає 17 років 10 місяців 18 днів, тому підстави для призначення пенсії за віком відсутні. З огляду на вказане просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідач 2 скористався правом подання відзиву на адміністративний позов від 15.02.2023 № 2600-0903-7/272870, який надійшов на адресу суду 06.03.2023, у якому, серед іншого, вказано, що ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою від 05.12.2022 № 14563 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 92 від 13.12.2022 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно поданих документів страховий стаж позивача становить 17 років 10 місяців 18 днів, при необхідному не менше 29 років (починаючи з 1 січня право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 по 31 грудня 2022 року). Не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки (на титульній сторінці відсутні підстави зміни прізвища), період навчання, догляд за дітьми до 3-х річного віку, оскільки у витягах з державних Реєстрів та у свідоцтвах про народження дітей прізвище не відповідає паспортним даним. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 05.12.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

В зв`язку з впровадженням екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій, вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, за результатами розгляду якої прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 13.12.2022 № 92.

Згідно вказаного рішення, ОСОБА_1 , відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з підстав відсутності необхідного страхового стажу, оскільки за наданими документами відповідачем встановлено наявність страхового стажу позивача 17 років 10 місяців 18 днів при необхідних 29 років. В той же час не до стажу періоди роботи (а. с. 22).

Не погоджуючись із діями відповідачів щодо відмови в призначенні пенсії за віком, з метою захисту свого права позивач звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення, дії відповідачів як суб`єктів владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку № 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку № 637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.01.1983 (а. с. 13-15), зокрема, серед іншого:

- 15.08.1982 - призначена вчителем фізвиховання в СШ № 43 м. Запоріжжя на підставі наказу № 74 від 20.08.1982 (запис 1);

- 16.01.1985 - переведена на цю ж посаду (вчителя фізвиховання) в СШ № 95 на підставі наказу № 1 параграф 15 від 02.01.1985 (запис 2);

- 16.01.1985 - прийнята на посаду вчителя фізвиховання СШ № 95 на підставі наказу № 1, параграф 15 від 02.01.1985 (запис 3);

- 29.08.1985 - звільнена із займаної посади вчителя фізвиховання СШ № 95 згідно ст. 38 КЗпП УРСР на підставі наказу № 34, параграф 28 від 26.08.1985 (запис 4);

- 18.09.1985 - прийнята на посаду вчителя фізвиховання СШ № 95 на підставі наказу № 39, параграф 22 від 12.09.1985 (запис 5);

- 26.08.1989 - звільнена із займаної посади згідно ст. 38 КЗпП УРСР на підставі наказу № 2836 від 31.07.1989 (запис 6);

- 19.09.1989 - прийнята на посаду вихователя дитсадка № 35 на 0,5 ставки на підставі наказу № 111 від 19.09.1989 (запис 7);

- 02.08.1993 - звільнена за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) на підставі наказу № 78 від 02.08.1993 (запис 8).

Всі записи про звільнення позивача з роботи засвідчені підписами відповідальних осіб підприємств та скріплені печатками.

Як встановлено судом та вбачається з оскаржуваного рішення, до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи згідно записів трудової книжки (на титульній сторінці відсутні підстави зміни прізвища), період навчання, догляд за дітьми до 3-х річного віку, оскільки у витягах з Державних Реєстрів та у свідоцтвах про народження дітей прізвище не відповідає паспортним даним.

Перевіряючи доводи сторін щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи ОСОБА_1 , суд зазначає, що порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (дата заповнення титульної сторінки 17.01.1983), було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 № 162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (надалі - Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийняття на роботу (пункт 2.2 Інструкції №162).

До трудової книжки, зокрема, вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

Згідно з пунктом 2.10 вищевказаної Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 Інструкції № 162).

При цьому з дослідженого судом титульного аркуша трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 17.01.1983 вбачається, що прізвище зазначено російською " ОСОБА_1 " (а. с. 13). Відповідно до даних паспорта серії НОМЕР_2 від 12.09.1996 прізвище позивача українською - " ОСОБА_1 ", російською " ОСОБА_1 " (а. с. 10).

Досліджуючи документальні докази, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 18.12.1962 - ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 1416 01.12.1962 (а. с. 29).

Згідно відомостей із витягів Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що Запорізьким міський відділ реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області складено актовий запис за № 1648 від 05.08.1982, яким підтверджується, що прізвище дружини до реєстрації шлюбу - " ОСОБА_1 ", а після - " ОСОБА_1 ".

Відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 14.07.1983, прізвище, ім`я, по батькові позивача (мати) зазначено російською " ОСОБА_1 " (а. с. 28).

Відомостями свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 05.12.1991 підтверджено, що прізвище згідно актового запису № 690 від 10.09.1991 позивач не змінювала (а. с. 25).

Відтак, 22.02.1992 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дінпро) внесено актовий запис № 98, де прізвище дружини до реєстрації шлюбу " ОСОБА_1 ", а після - " ОСОБА_1 ".

В свою чергу, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 13.12.1995, громадянин ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Запоріжжя, батько - ОСОБА_10 , мати - ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний запис № 1261 13.12.1995 (а. с. 27).

Крім того, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 , про що зроблено актовий запис № 411 15.08.2000, прізвище позивача після розірвання шлюбу - " ОСОБА_1 ".

Щодо покликання відповідача в оскаржуваному рішенні як на підставу відмови у призначенні пенсії за віком на ту обставину, що відсутні записи про зміну прізвищ позивача у відповідності вимогам Інструкції № 58, то суд зазначає таке.

За змістом пункту 2.13 Інструкції №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

З дослідженого судом титульного аркуша трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 17.01.1983 судом встановлено відсутність внесення будь-яких відомостей щодо зміни прізвища позивача.

Втім, на підтвердження згаданих обставин щодо зміни прізвища позивачем до позовної зави надано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 05.12.1991, свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_7 від 15.08.2000, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 18.12.1962, витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 25, 26, 29, 30, 31). Щодо підтвердження навчання для зарахування для загального трудового стажу позивачем подано диплом серії НОМЕР_8 від 02.07.1982 (а. с. 32) (позивачем не оспорюється).

Водночас суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, виявлені відповідачем недоліки у заповненні трудової книжки ОСОБА_1 , при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу її роботи.

При цьому суд зазначає, що у трудовій книжці позивача у відомостях про роботу наявні відповідні записи про прийняття її на роботу у вищевказані підприємства та про звільнення з роботи, а також усі записи про звільнення ОСОБА_1 з вказаних підприємств засвідчені підписами та скріплені печатками відповідних підприємств (а. с. 13-18).

Водночас, відповідачі не ставлять під сумнів достовірність та точність внесених до трудової книжки записів про спірні періоди роботи позивача, приналежність.

Прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка, або відповідні записи чи містяться неправильні чи неточні записи в трудовій книжці про роботу особи на підприємстві.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував у повному обсязі до страхового стажу позивача періоди роботи: з 15.08.1982 по 16.01.1985 в середній школі № 42 м. Запоріжжя, з 16.01.1985 по 29.08.1985 в середній школі № 95 м. Запоріжжя, з 18.09.1985 по 26.08.1989 в середній школі № 19 м. Запоріжжя та з 19.09.1989 по 02.08.1993 по 02.08.1993 в дитсадку № 35 м. Запоріжжя.

Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 92 від 13.12.2022 у частині відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 вказаних спірних періодів роботи є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, наявні достатні та обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 15.08.1982 по 16.01.1985 в середній школі № 42 м. Запоріжжя, з 16.01.1985 по 29.08.1985 в середній школі № 95 м. Запоріжжя, з 18.09.1985 по 26.08.1989 в середній школі № 19 м. Запоріжжя та з 19.09.1989 по 02.08.1993 по 02.08.1993 в дитсадку № 35 м. Запоріжжя, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача, що не ставиться під сумнів відповідачами.

Що стосується незарахування догляду за дітьми 3-х річного віку, оскільки у витягах з Державних Реєстрів та у свідоцтвах про народження дітей прізвище не відповідає паспортним даним, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Суд зазначає, що встановлення юридичного факту врегульовано нормами Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), та вирішення даного питання відновиться до підсудності місцевих загальних судів та зазначає.

Отже, позивач має право звернутися безпосередньо до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме щодо належності певних документів позивачу.

Крім того, як вже зазначалось, пунктом 26 Порядку № 637 визначено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Суд вказує на те, що згідно із пунктом 6 частиною 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, законодавством встановлено порядок подання до органів Пенсійного фонду документів про призначення та/або перерахунок пенсії та вимоги до таких документів, які не допускають зазначення даних у них, які не збігаються із даними паспорту особи, яка звернулася щодо її прізвища, ім`я та по батькові. Підтвердження факту приналежності документів, що містять суперечності певній особі здійснюється в рамках цивільного окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

У зв`язку із розбіжностями, встановлених судом вище, в написанні прізвища позивача у паспорті, витягах з Державних Реєстрів та у свідоцтвах про народження дітей, суд зазначає про необхідність встановлення фактів належності позивачу наданих документів на підтвердження стажу роботи, що дасть позивачу право у подальшому звернутися до пенсійного органу для забезпечення можливості оформлення пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість та передчасність позовних вимог в цій частині, тому у їх задоволенні слід відмовити.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у солідарному порядку підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 536,80 грн, сплачений відповідно до квитанції від 05.01.2023 (а. с. 1).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 92 від 13.12.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_9 ) до страхового стажу періоди роботи з 15.08.1982 по 16.01.1985 в середній школі № 42 м. Запоріжжя, з 16.01.1985 по 29.08.1985 в середній школі № 95 м. Запоріжжя, з 18.09.1985 по 26.08.1989 в середній школі № 19 м. Запоріжжя та з 19.09.1989 по 02.08.1993 по 02.08.1993 в дитсадку № 35 м. Запоріжжя та повторно розглянути заяву від 05.12.2022 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_9 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ - 42098368) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_9 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідачам рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_9 );

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088);

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ - 42098368).

Суддя Главач І.А.