Справа № 480/3078/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2023 року Суми Справа № 480/3078/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
до - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області,
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Суть спору, позиція сторін. Клопотання та заяви учасників справи.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати його зарахувати до страхового стажу позивача 12 повних місяців за період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2005 по 31.12.2005.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач дізнався, що йому не зараховано до страхового стажу період здійснення ним підприємницької діяльності. Обов`язок такого обрахунку покладено на відповідача. Позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.2005 по 31.12.2005. Відповідач листами повідомив позивача про відмову у зарахуванні. Позивач не погодився з такою відмовою.
Відповідач про відкриття провадження повідомлений належним чином, правом подання відзиву не скористався. Тому суд, на підставі ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.
12.09.2022 від позивача до суду надійшли доповнення до позовної заяви.
Процесуальні дії, які вчинялись судом.
Судом 21.04.2022 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомленням сторін.
Фактичні обставини. Оцінка та висновки суду.
Щодо обов`язку обрахунку страховового стажу.
Відповідно до норми ч. 1 ст. 24 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Приписом ст. 21 Закону про пенсійне страхування передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
Відповідно до пункту 15 Положення про організцію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Уряду від 04.06.1998 № 794, спори, що виникають з питань правовідносин, пов`язаних з персоніфікованим обліком, розв`язуються за згодою сторін, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.
З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що відповідачем здійснюється обчислення стажу застрахованим особам за даними персоніфікованого обліку або за документами до введення такого обліку, до моменту виникнення у них права на пенсію. Тому позивач має право звернутися до відповідача з проханням обчислити його стаж, оскільки у відповідача наявний обов`язок здійснювати таке обчислення. У разі ж незарахування певного періоду роботи до страхового стажу, позивач має право звернутись до суду з позовом про зарахування стажу.
Суд звертає увагу, що зібрати необхідні докази про стаж і довести його - це справа передусім самої особи, а не працівника відповідача. Тому враховуючи те, що на момент розгляду справи відповідачем вже заперечується зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача, то правомірним і ефективним є намагання позивача вирішити вказане питання, для ефективного та вірного призначення пенсії в майбутньому та гарантування своїх соціальних прав.
Щодо зарахування до стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності.
Підпунктом 1 п. 3-1 розділу ХV прикінцевих положень Закону про пенсійне страхування встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із ст. 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Пунктом 6 Указу Президента України № 727 від 03.07.1998 встановлено, що суб`єкт малого підприємництва, що сплачує єдиний податок не є платником збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до п. 4 постанови Уряду від 12.08.1993 № 637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, у період дії Указу № 727 здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, за умови сплати нею єдиного податку, зараховується до страхового стажу для призначення пенсії без сплати такою особою збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до долученого до матеріалів справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.03.2023 позивач був зареєстрований 28.03.1995 та припинив підприємницьку діяльність 30.12.2023.
За інформацією Головного управління ДПС у Сумській області з 01.01.2005 по 31.12.2005 позивач працював за спрощеною системою оподаткування (єдиний податок) за ставкою 80 грн (а.с. 20); cтаном на 06.01.2022 та 17.02.2022 відсутні відкриті інтегровані картки платника податків щодо позивача (а.с. 22, 25).
Позивач зазначає, що у період з 01.01.2005 по 31.12.2005 вона, як суб`єкт маголо підприємництва, здійснювала підприємницьку діяльність та сплачувала єдиний податок в установленому розмірі та подавала відповідачу звітність про таку сплату, про що свідчать звіт про нарахування та сплату суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за 2005 рік та форма ІНДАНІ-СПД про сплату таких внесків у сумі 403,20 грн (а.с. 13-14), а також заява позивача про зарахування суми єдиного податку як сплату страхових внесків в сумі 403,20 грн, в якій зазначено дати та номера квитанцій про сплату щомісяця 80 грн єдиного податку (а.с. 12).
Як стверджує позивач, дані документи повторно з квитанціями за № 000349, 000184, 000291, 000226 про сплату єдиного податку за cічень-квітень 2005 року були направлені відповідачу листом з описом вкладення (а.с. 15-17). При цьому, у заяві від 28.02.2006 позивачем зазначено, що решта квитанцій прийнята відповідачем 19.01.2006. Копія квитанції за № 000226, яка залишилась у позивача, наявна в матеріалах справи (а.с. 21).
Крім того, 30.03.2006 до відповідача надійшла заява позивача від 28.03.2006, в якій позивач зазначає про сплату нею у 2005 році 960 грн єдиного податку по 80 грн за кожний з 12 місяців та просить зарахувати частину суми єдиного податку (42%) у сумі 403,20 грн як сплату страхових внесків згідно наданих раніше звітів (а.с. 18-19).
При відкритті провадження у справі суд витребовував у відповідача копії документів про сплату позивачем сум страхових внесків, які надійшли як сплата єдиного податку, про наявність у позивача заборгованості по страховим внескам та про притягнення позивача до відповідальності за несплату страхових внесків. Відповідач відзиву на позов та запитуваних судом документів не надав, про причини не надання не повідомив, як іне спростпував твердження позивача про відсутність боргу. В той же час, позивач вчинив всі можливі від нього дії для підтвердження своєї позиції по справі.
При цьому, відповідач у даній справі фактично перекладає всі ризики доказування на позивача, в той час як позивач з об`єктивних причин не може надати відповідачу квитанції про сплату ним єдиного податку (оскільки їх оригінали були відправлені відповідачу).
Суд звертає увагу, що твердження позивача щодо подання ним до відповідача звітів з доказами сплати єдиного внеску за 2005 рік є цілком логічними, оскільки в даному випадку було б нелогічно не надати такі документи відповідачу, а знищити їх за закінченням терміну зберігання, створивши правовий конфлікт, який може негативно вплинути на призначення пенсії самого позивача.
Крім того, в силу норми п. 44.3 ст. 44 ПК України, термін зберігання таких документів складає 1095 днів - 3 роки. Отже, у позивача відсутній обов`язок зберігати такі документи з 2005 року понад встановлені чинним законодавством строки.
За даними податкового органу у позивача відсутні відкриті інтегровані картки платника податків, що у відповідності до п. 3 розділу ІІ Порядку, затвердженого наказом Міністра фінансів України від 12.01.2021 № 5, підтверджує факт того, що у позивача відсутня заборгованість зі сплати єдиного податку за спірний період. Доказів того, що позивач притягувся до відновідальності за несплату єдиного податку матеріали справи не містять.
Оскільки відповідачем не спростовано факту здійснення позивачем у період з 01.01.2005 по 31.12.2005 підприємницької діяльності за спрощеною системою, а матеріали справи не містять доказів заборгованості зі сплати позивачем у зазначений період єдиного податку, або доказів притягнення позивача до відповідальності за таку не сплату, то суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів суду правомірності своєї поведінки щодо незарахування спірного періоду до страхового стажу позивача.
Тому вказана бездіяльність відповідача не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені, то з відповідача у відповідності до норми ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,4 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльностиі протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування ОСОБА_1 , до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2005 по 31.12.2005.
5. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 14.03.2023.

Суддя А.І. Сидорук