Справа № 380/11999/22
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ РОЗСТРОЧЕННЯ ВИКОНАННЯ СУДОВОГО РІШЕННЯ

10 березня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі № 380/11999/22 за позовом ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради, Виконавчого комітету Міжгірської селищної ради про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа № 380/11999/22 за позовом ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради, Виконавчого комітету Міжгірської селищної ради про зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 у справі № 380/11999/22 позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Міжгірської селищної ради щодо ненадання інформації ОСОБА_1 на запит про надання публічної інформації від 28 грудня 2021 року. Зобов`язано Міжгірську селищну раду надати ОСОБА_1 повну та достовірну інформацію на запит від 28.12.2021 року. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Міжгірської селищної ради щодо ненадання інформації ОСОБА_1 на запит про надання публічної інформації від 28 грудня 2021 року. Зобов`язано Виконавчий комітет Міжгірської селищної ради надати ОСОБА_1 повну та достовірну інформацію на запит від 28.12.2021 року.

28.02.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про відстрочення виконання судового рішення. Вказана заява мотивована тим, у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан в Україні. На даний час воєнний стан на території України продовжено. Зважаючи на це, 24.03.2022 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», яким розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 27. Підпунктом 5 п.27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України встановлено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Вирішуючи подану заяву, суд зазначає наступне.

Стаття 124 Конституції України і стаття 370 КАС України встановлюють, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 ст.378 КАС України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з ч.3 ст.378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.4 ст.378 КАС України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Із системного аналізу даної норми видно, що підставою для відстрочення/розстрочення виконання рішення є звернення особи із заявою до суду про відстрочення/розстрочення із зазначенням причин неможливості виконати судове рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим.

Вказана норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення/ розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.

Вирішуючи питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій тощо.

Питання розстрочення або відстрочення рішення суду знаходяться в площині процесуального права. Разом із тим підстави, а саме наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів, наявність надзвичайних непереборних подій тощо), залежать від предмету спору. В частині правової оцінки наданих заявником доказів суд повинен дослідити питання про те, чи достатньо наведених заявником обставин для прийняття рішення про відстрочення виконання судового рішення.

У постанові від 06.12.2019 у справі №2а/0570/6531/2011 Верховний Суд дійшов висновку, що відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого відстрочення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Так, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі №380/11999/22 було встановлено, що у письмовому запиті позивач просив надати інформацію про земельні ділянки (як сформовані, так і несформовані), які перебувають у комунальній власності Міжгірської об`єднаної територіальної громади Хустського району Закарпатської області та станом на дату звернення із даним запитом можуть бути передані позивачу. Водночас, відповідач листом від 06.01.2022 №02-11/14 фактично відмовив позивачеві у наданні публічної інформації, що є порушенням відповідачем вимог ст. ст. 20, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі Указами Президента України, які затверджувались Законами України, неодноразово продовжувався строк дії воєнного стану. На даний час в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Відповідно до частини першої статті Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено.

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Згідно з статтею 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до статті 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Тому, запровадження воєнного стану не може слугувати підставою для обмеження права позивача на отримання публічної інформації на свій запит, який подано в порядку статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Суд також враховує, що предметом спору у цій справі є бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , а не відмова відповідача у наданні земельної ділянки у власність позивачу. Тому, зазначені позивачем норми Земельного кодексу України щодо заборони передачі земельних ділянок у власність громадянам у період дії правового режиму воєнного стану не стосуються предмету спору.

Таким чином, доводи позивача, які зазначені у його заяві про відстрочення виконання рішення суду як підстави для такого відстрочення, є необґрунтованими та судом відхиляються, оскільки запитувана позивачем інформація у запиті від 28.12.2021, віднесена до публічної інформації, розпорядником якої є Виконавчий комітет Міжгірської селищної ради, а тому, на відповідача поширюються вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про відстрочення виконання рішення суду у цій справі.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 250, 256, 293-295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України суд -,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви позивача про відстрочення виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради, Виконавчого комітету Міжгірської селищної ради про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалу складено в повному обсязі 15.03.2023 року.

Суддя Гавдик З.В.