Справа № 480/7430/22
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2023 року Справа № 480/7430/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/7430/22 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_2 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:
- визнати протиправною бездіяльність Адміністрації державної прикордонної служби України, щодо:
- н е в р а х у в а н н я ОСОБА_1 пільгової вислуги років, а саме 8 років 6 місяців 1 день, за весь час проходження служби в ДПСУ, згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особами офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітника служби судової охорони та членам їхніх сімей" від 17.07.92 року;
- н е з д і йс н е н н я перерахунку надбавки за вислугу років, з 40 % на 50% відповідно до додатка 16 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704;
- н е в н е с е н н я змін до п. 3 та п.15 грошового атестату позивача за № 149;
- зобов`язати Адміністрацію державної прикордонної служби України здійснити перерахунок надбавки за вислугу років, із з а р а х у в а н н я м періоду пільгової вислуги років, а саме - 8 років 6 місяців 1 день, за весь час проходження служби в ДПСУ, згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особами офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітника служби судової охорони та членам їхніх сімей" від 17.07.92 року, яка дає п р а в о на встановлення 50% процентної н а д б а в к и за вислугу років, згідно додатка 16 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017року № 704
- зобов`язати Адміністрацію державної прикордонної служби України внести зміни до п. 3 та п.15 грошового атестату позивача за №149;
- зобов`язати Адміністрацію державної прикордонної служби України направити оновлений грошовий а т е с т а т та д о в і д к у «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення» до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для подальшого перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня2007 року № 3-1.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 421-ОС від 19.12.2019 його звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу загону. Як вбачається з витягу наказу 421-ОС від 19.12.2019 вислуга років ОСОБА_2 становить:
календарна 18 років 5 місяців 3 дні
пільгова 8 років 6 місяців 1 день
всього 26 років 11 місяців 4 дні.
Відповідно до рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.07.2022р. у справі №480/3009/22, ОСОБА_2 було призначено пенсію за вислугою років на підставі п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з урахуванням наявності вислуги років у пільговому обчислені. Отже, позивач є військовим пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області.
Позивач наголошує на тому, що (з урахуванням висновків суду у справі №480/3009/22), його загальна вислуга років в календарному та пільговому обчисленні на день звільнення дорівнює 26 років 11 місяців 04 дні. Зазначене рішення суду було прийнято судом після звільнення позивача зі служби і даним рішенням суду було визнано право позивача на призначення йому пенсії. При цьому позивач, зважаючи на обставини встановлені рішенням суду від 25.07.2022р. №480/3009/22 який визнано необхідність зарахування пільгового періоду вислуги років позивача та призначення йому пенсії за вислугою років, зазначає, що під час проходження служби, позивач (який був звільнений у грудні 2019 року) отримував занижену надбавку за вислугу років - у розмірі 40% за 18 календарних років вислуги, про що свідчать дані грошового атестату ОСОБА_2 . Однак, на переконання позивача, він має право на перерахунок надбавки за вислугу років із зарахуванням періоду пільгової вислуги років 8 років 6 місяців 1 день, яка дає право на встановлення 50% процентної надбавки за вислугу років (за стаж роботи 25 і більше років - надбавка становить 50%).
При цьому, позивач , обґрунтовуючи свою позицію у даній справі, посилається на положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09.04.92 року № 2262-ХІІ та на п. З, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особами офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітника служби судової охорони та членам їхніх сімей " від 17.07.1992 року № 393.
Крім цього, позивач просить суд врахувати положення Наказу Міністерства Оборони України №260 від 07.06.2018 « Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».
Зокрема, позивач просить суд звернути увагу на розділ 4 «Виплата надбавки за вислугу років» пункт 3 Наказу 260 М і н і с т ер с т в а О б о р о н и України де зазначається, що для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди: зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».
Позивач наголошує на тому, що згідно витягу Наказу про його звільнення, у нього наявна відповідна календарна та пільгова вислуга років для отримання надбавки за вислугу років в розмірі 50% (26 років 11 місяць 04 дні).
Позивач не погоджується з такими твердженнями відповідача та вважає, що позиція відповідача суперечить положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (надалі по тексту - Постанова КМУ № 393), Наказу М і н і с т е р с т в а в н у т р і ш н і х с п р а в України від 20.02.2017 року № 139 «Про затвердження Переліку посад і умов служби в органах Державної прикордонної служби України (Прикордонних військ України), служба в яких військовослужбовцям зараховується до вислуги років, що дає право для призначення пенсії на пільгових умовах» та Наказу М і н і с т е р с т в а О б о р о н и України № 260 від 07.06.2018 « Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».
Ухвалою суду від 14.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у матеріалах справи доказами.
Відповідач подав до суду відзив в якому зазначає про безпідставність позиції позивача посилаючись на те, що позивач помилково ототожнює поняття "умова набуття права на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням пільгового стажу" із поняттям обчислення розміру надбавки за вислугу років, оскільки вони є відмінними, адже до складу першого включається як календарна та пільгова вислуги років, а до складу другого - лише календарна.
06.12.2022р. позивач подав до суду заперечення на відзив в яких зазначає про необґрунтованість позиції відповідача. Фактично, позиція позивача у письмових запереченнях зводиться до того, що "законодавством чітко визначено можливість призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах" (при цьому, суд зауважує, що предметом спору у даній справі є не призначення пенсії за вислугою років, а нарахування надбавки за вислугу років). Крім цього, на переконанні позивача, при визначенні розміру процентної надбавки за вислугу років, застосуванню підлягає Закон України №2262-ХІІ, а не підзаконні акти такі як - Наказ МВС № 558. На переконання позивача Наказ МВС №558 звужує поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону, а тому просив суд задовольнити позовну вимоги у повному обсязі.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що позивач проходив у ІНФОРМАЦІЯ_2 та наказом від 19.12.2019 № 421- ОС його звільнено зі служби відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 18 років 05 місяців 03 дні, у пільговому обчисленні 08 років 06 місяців 01 день, всього 26 років 11 місяців 04 дні.
Адміністрація Державної прикордонної служби України підготувала та направила до ГУ ПФУ в Сумській області документи для призначення позивача пенсії за вислугу років.
Відповідач рішенням від 28.01.2022 № 3 відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки календарна вислуга років позивача становить лише 18 років 05 місяців 03 дні, тобто у позивача відсутня вислуга, яка повинна становити 24 календарних років та 6 місяців і більше.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.07.2022р. у справі №480/3009/22, яке набрало законної сили, було встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області протиправно не врахувало пільговий залік вислуги років позивача із розрахунку один місяць за сорок днів. За висновками суду, вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 18 років 05 місяців 03 дні, у пільговому обчисленні 08 років 06 місяців 01 день, всього 26 років 11 місяців 04 дні, відповідно позивач має право на призначення пенсії за вислугу років. Зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на підставі п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з урахуванням наявності вислуги років у пільговому обчислені.

При цьому, на переконання позивача, його стаж роботи у пільговому обчисленні (26 років 11 місяці 04 дні), дає йому право н е л и ше на призначення п е н с і ї, а і на перерахунок н а д б а в к и за вислугу років. На переконання позивача розмір його надбавки за вислугу років була занижена відповідачем. Замість надбавки за вислугу років у розмірі 40%, як вважає позивач він мав отримувати 50% (за вислугу років 25 і більше років).

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, суд виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються наступними джерелами права:

- Закону України від 03.04.2003 №661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон №661-IV);

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІ1 (далі - Закон №2262);

- Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова 704);

- Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 р. за №854/32306.

Згідно із положеннями статті 14 Закону України від 03.04.2003 №661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон №661-IV) до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Статтею 25 Закону №661-IV визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України здійснюється у порядку та у розмірах, встановлених Законом № 2262-ХІІ.

Відповідно до пункту «в» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.

При цьому, статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов п р и з н а ч е н н я п е н с і й особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Постанови КМУ від 30 серпня 2017р. №704, визначено - "виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі державні органи).

На виконання пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної п р и к о р д о н н о ї служби України, Міністерством внутрішніх справ України було прийнято Наказ від 25.06.2018 №558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 р. за №854/32306 (далі - Наказ №558).

Як було зазначено вище, позивач проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пізніше перейменовано у ІНФОРМАЦІЯ_4 без зміни нумерації військової частини. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 421-ОС від 19.12.2019 позивача було звільнено зі служби та виключено зі списків особового складу загону.

Отже, відповідач, мав діяти у відповідності до нормативно-правових актів, які визначають порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям саме Державної п р и к о р д о н н о ї служби України, Міністерством внутрішніх справ України (Наказ від 25.06.2018 №558).

При цьому, посилання позивача на положення Наказу М і н і с т е р с т в а Оборони України № 260 від 07.06.2018 « Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», є б е з п і д с т а в н и м и та необґрунтованими.

Так, єдине обґрунтування яке наводить позивач в обгрунтування своїх позовних вимог - це посилання на розділ 4 «Виплата надбавки за вислугу років» пункт 3 Наказу 260 Міністерства Оборони України де зазначається, що для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди: зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Однак, суд вважає за доцільне зазначити позивачу, що даний Наказ М і н і с т е р с т в а оборони України №260 також було прийнято на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" але стосується він військовослужбовців Збройних Сил України. Позивач та відповідач у спірних правовідносинах (у питанні щодо визначення порядку, умов та розмірів нарахування та виплати щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі і надбавки за вислугу років) не мають відношення до Міністерства оборони України, оскільки Державна п р и к о р д о н н а служба України підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Як свідчить з матеріалів справи, відповідач діяв саме з урахуванням положень пункту 1 частини 1 розділу ІІІ Наказу №558 Міністерства внутрішніх справ України, у тому числі і при визначенні розміру надбавки за вислугу років , яка виплачувалась позивачу у розмірі 40% до посадового окладу (від 15 до 20 років), що підтверджується копією грошового атестату позивача, з урахуванням окладу за військовим званням на місяць (витяг у матеріалах справи).

Так, згідно пункту 1 ч.1 розділу ІІІ Наказу №558, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за наявності вислуги років на військовій службі виплачується надбавка за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць:

- від 1 до 5 років - 25%;

- від 5 до 10 років - 30%;

- від 10 до 15 років - 35%;

- від 15 до 20 років - 40%;

- від 20 до 25 років - 45%;

- 25 і більше років - 50%.

Суд вважає, що відповідач довів свою позицію стосовно того, що діяв з дотриманням положень чинного законодавства враховуючи при нарахуванні та виплаті позивачу надбавки за вислугу років 40% лише вислугу років у календарному обчисленні - 18 років , оскільки у пункті 2 частини 1 розділу ІІІ Наказу №558 йдеться про те, що до вислуги років зараховується стаж обчислений саме в к а л е н д а р н о м у обчисленні.

Додатком 16 до Постанови №704 також визначено, що надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу призначаються в розмірі, зокрема: від 15 до 20 років 40 відсотків від посадового окладу та окладу за військовим званням. Також, про використання пільгової вислуги років для обчислення надбавки за вислугу років в даному пункті також не зазначено.

Відповідно до пп. 2 п. 1 розділу III наказу №558, визначений виключний перелік періодів та видів служби, які враховуються для обчислення вислуги років, необхідної для отримання надбавки за вислугу років. Серед вказаних періодів відсутнє посилання на необхідність врахування пільгової вислуги років для призначення вказаної надбавки.

Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 19.12.2019 №421-ОС, вислуга Позивача у календарному обчисленні сютадає18 років 05 місяців 03 дні.

Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає, що Позивач при призначенні пенсії мав право на призначення надбавки за вислугу років лише в розмірі 40 відсотків від посадового окладу та окладу за військовим званням, що відповідає 18 рокам військової служби в календарному обчисленні.

При цьому, суд погоджується з позицією відповідача стосовно того, що позивач помилково ототожнює поняття умова набуття права на призначення пенсії за вислугу років із поняттям обчислення розміру надбавки за вислугу років, оскільки вони є відмінними, адже до складу першого включається як календарна та пільгова вислуги років, а до складу другого - лише календарна.

Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 зробив такі правові висновки:

- в цілях Закону №2262-ХІІкалендарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік 365 календарних днів, календарний місяць 30 календарних днів);

- для призначення пенсій за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів та практики Верховного Суду дає підстави дійти висновку про те, що «стаж служби в прикордонному загоні» та «вислуга років» не є тотожними за змістом правовими категоріями.

Вислуга років є періодом служби , який вираховується роками, наявність якої дає право на призначення особі пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах у випадку пільгового (кратного) зарахування вислуги років (при цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги).

Суд звертає увагу, що пільгове (кратне) обчислення стосується лише вислуги років для визначення пільгових умов п р и з н а ч е н н я пенсій за вислугу років та їх розміру відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Таким чином, право на призначення Позивачу пенсії за вислугу років було визначено з загальної кількості вислуги років, у тому числі пільгових років (що підтверджено рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі №480/3009/22). При цьому, для визначення розміру надбавки за вислугу років має значення саме кількість повних календарних років.

При цьому, норми чинного законодавства, на які посилається позивач в обґрунтування своєї позиції у справі стосуються питань пов"язаних з необхідністю врахування пільгового стажу особи при вирішенні питання про призначення пенсії. Дане питання не є предметом спору у даній справі.

Отже, позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих визначених у грошовому атестату позивача та з урахуванням, зокрема надбавки за вислугу років, розмір якої було правомірно та обґрунтовано визначено відповідачем згідно положень Наказу №558.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно приписів ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін на підтвердження своїх правових позицій, суд доходить переконання, що вимоги позивача не знаходять належного правового обґрунтування та спростовуються наявними у справі доказами, у зв`язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець