Справа № 380/17401/22
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області (пл. Григоренка, 3, м. Львів, ), Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Григоренка, 3, м. Львів, ) про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України у Львівській області, щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2015 рік;

- зобов`язати ГУНП у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2015 рік у розмірі місячного грошового забезпечення на день звільнення з Національної поліції 22.05.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у період з 04.08.2006 по 06.11.2015 проходив службу у підрозділах ГУ МВС України у Львівській області. Стверджує, що при звільненні з органів внутрішніх справ йому не було виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення за 2015 рік.

Ухвалою суду від 06.12.2022 позовну заяву позивача залишено без руху та надано п`ятиденний термін для усунення її недоліків.

Ухвалою від 28.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Відповідачі правом на подання відзиву, передбаченим ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), не скористались, свою позицію стосовно позову не висловили. Ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками було надіслано відповідачам в їх електронний кабінет 30.12.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 30.12.2022.

Головним управлінням Національної поліції у Львівській області 25.01.2023 подано до суду клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду. У вказаному клопотанні відповідач, зокрема, зазначив, що

Ухвалою суду від 02.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання ГУ НП у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 у період з 04.08.2006 по 06.11.2015 проходив службу у підрозділах ГУ МВС України у Львівській області. Наказом ГУ МВС України у Львівській області від 06.11.2015 №784 о/с позивач (старший лейтенант міліції) був звільнений з 06.11.2015 у запас збройних Сил за пунктом 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114 у зв`язку із переходом для подальшого проходження служби в Національну поліцію України.

Наказом Головного управлінням Національної поліції у Львівській області від 20.05.2019 №310 о/с позивач (старший лейтенант поліції) звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

У 2022 році позивач звернувся до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області із заявою, в якій просив повідомити про кількість про кількість днів невикористаної відпустки, нарахування та виплату йому матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період з 2006 до 2015 року та надання йому особових карток про грошове забезпечення за 2010-2015 роки.

Листом від 13.10.2022 за № 0-2/17/01-2022 Ліквідаційна комісія ГУ МВС України у Львівській області повідомила, що у році звільнення з органів внутрішніх справ позивачу нарахована і виплачена компенсація за 25 діб невикористаної відпустки в сумі 2240,17 грн.

В результаті аналізу особових карток на грошове забезпечення позивачем було встановлено, що при звільненні з ним не було проведено повного розрахунку, зокрема не виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення за 2015 рік. Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Закону України «Про міліцію» № 565 від 20.12.1990, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 565) передбачено, що держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати (ст. 19 Закону № 565).

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

На виконання Постанови КМУ №1294 від 07.11.2007, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція №499).

Відповідно до пп. 2.16.1 п. 2.16 Інструкції №499 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Згідно з пп.2.16.3 п.2.16 Інструкції №499 допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.

З аналізу зазначених норм судом встановлено, що виплата матеріальної допомоги на оздоровлення здійснюється в межах фонду оплати праці на підставі наказів керівника державного органу. В даному випадку, виплата матеріальної допомоги на оздоровлення не є обов`язковою виплатою, а здійснюється при наданні особі щорічної основної відпуски на підставі її рапорту, за умови наявності відповідного бюджетного фінансування.

Таким чином, вирішення питання про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення покладається на керівника органу, здійснюється в межах відповідних асигнувань та проводиться при щорічній основній відпустці, тобто за наявності відповідної заяви працівника.

При цьому, Інструкцією №499 не передбачено можливості здійснення цих виплат поза межами періоду, в якому особа перебувала в щорічній основній відпустці та/або подавала рапорт, а також після звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ.

В свою чергу, із зібраних матеріалів у справі неможливо встановити факт звернення позивача з рапортом до керівництва ГУ МВС України у Львівській області про надання йому допомоги на оздоровлення у спірному періоді.

Враховуючи, що відповідач здійснює фактичні витрати на заробітну плату, включаючи витрати на премії та інші види заохочень, у тому числі матеріальну допомогу на оздоровлення, виключно у межах фонду заробітної плати, та за відсутності відповідних наказів про їх виплату у відповідача відсутні підстави для нарахування та виплати такого виду допомоги.

Аналогічний правовий висновок зробив Київський апеляційний адміністративний суд у постанові від 22.09.2016 року по справі № 825/1038/16.

Судом встановлено, що наказом ГУ МВС України у Львівській області від 06.11.2015 №784 о/с позивач (старший лейтенант міліції) був звільнений з 06.11.2015 у запас збройних Сил за пунктом 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114 (далі Положення №114) у зв`язку із переходом для подальшого проходження служби в Національну поліцію України.

За змістом підпункту «з» пункту 64 Положення №114, у відповідності до якого позивача звільнено з органів внутрішніх справ, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації.

Згідно пункту 56 Положення №114, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення. Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Аналізуючи зміст вищевказаних норм, а також наказу ГУ МВС України у Львівській області від 06.11.2015 №784 о/с та наказу Головного управлінням Національної поліції у Львівській області від 20.05.2019 №310 о/с, суд робить висновок, що позивач був прийнятий на службу до поліції за спеціальними умовами, визначеними у п.п. 9, 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», зокрема: являється колишнім працівником міліції, який виявив бажання проходити службу в поліції, відповідав вимогам до поліцейських, визначеним Законом України «Про Національну поліцію», та упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону прийнятий на службу до поліції шляхом проходження конкурсу.

Таким чином, з огляду на приписи п.56 Положення №114, позивач має право на компенсацію за невикористану в році звільнення відпустку.

Згідно особового рахунку позивача за 2015 рік, табельний номер М-167015, у ньому наявний запис про те, що на підставі наказу від 06.11.2015 №890 о/с позивачу була виплачена грошова компенсація за невикористану відпустку 25 діб у розмірі 2240,17 грн.

За наведених обставин, суд робить висновок про те, що у зв`язку із звільненням та переходом на роботу до органів Національної поліції, ГУ МВС було виплачено позивачу компенсацію за невикористану відпустку 25 діб у 2015 році в розмірі 2240,17 грн.

Враховуючи зроблені вище судом висновки, оскільки позивач не перебував у щорічній основній відпустці на підставі поданого рапорту у спірному періоді, відсутність поданої позивачем заяви на виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, суд висновує, що у відповідача відсутній обов`язок на виплату матеріальної допомоги на оздоровлення.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд робить висновок про необхідність відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 15.03.2023 року.

Суддя Костецький Н.В.