Справа № 372/1225/22
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 372/1225/22 Суддя (судді) першої інстанції: Зінченко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2022 року (м. Обухів, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25.11.2022 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії заступника начальника Київської митниці Державної митної служби України по складанню постанови від 12.05.2022 №0986/10000/22 протиправними та скасовано постанову про порушення митних правил від 12.05.2022 року №0986/10000/22. Провадження по даній справі закрито.

Представником позивача 30.11.2022 подано заяву про ухвалення додаткового рішення з питання стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2022 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відшкодувати витрати на правничу допомогу.

Апелянт вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставина справи, рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зауважує, що позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з огляду на подані докази.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно матеріалів позовної заяви позивачем вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу складають 5000,00 грн, було зроблено заяву, що докази розміру витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

30.11.2022 представником позивача було подано до суду (зареєстрована судом 01.12.2022) заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №372/1225/22.

Суд першої інстанції відмовляючи в ухвалені додаткового судового рішення виходив з того, що представником позивача не надано ні під час розгляду справи, ні після ухвалення рішення у даній справі, доказів понесення судових витрат, про надання яких позивач заявляв в ході розгляду справи, зокрема, квитанцію до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи.

За відсутності доказів, що свідчать про факт понесення судових витрат - здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги, у суду відсутня змога встановити дійсність понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 цього ж Кодексу).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 Кодексу).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у додаткових постановах Верховного Суду від 11.12.2019 та від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18 (адміністративне провадження №К/9901/17099/19, К/9901/17108/19, К/9901/18639/19).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у додаткових постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №826/841/17 (адміністративне провадження №К/9901/5157/19), від 24.10.2019 у справі №820/4280/17 (адміністративне провадження №К/9901/11712/19).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу представником позивача надано: копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 20.05.2022 виданого АО «ЛІГАЛ ЕКШН» на представлення інтересів позивача; Додатку №1 від 17.05.2022 до Договору про надання правової допомоги №04-05/2022 від 04.05.2022; Договору про надання правової допомоги №04-05/2022 від 04.05.2021; акту приймання-передачі послуг за результатами надання правової допомоги від 25.11.2022.

Актом приймання передачі-послуг від 25.11.2022 підтверджено виконання наступних робіт:

- за період 17.05.2022 по 25.11.2022 клієнту надавалися консультації з питань, що виникали з приводу вирішення у судовому порядку спору;

- здійснено вивчення та аналіз документів, які надав клієнт, норми чинного законодавства, судової практики;

- підготовлено та подано адміністративний позов;

- підготовлено та подано відповідь на відзив;

- підготовлено та подано клопотання про долучення доказів;

- підготовлено та подано заяву про долучення судової практики;

- підготовлено та подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції;

- здійснено представництво у судових засіданнях: 20.06.2022, 01.09.2022, 25.11.2022;

- підготовлено заяву про ухвалення додаткового судового рішення.

Загальна вартість послуг правової допомоги становить 5000,00 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відсутності доказів, що свідчать про факт понесення судових витрат - здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги, відсутня змога встановити дійсність понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують надання позивачу правової допомоги.

Крім того, на момент розгляду у суді першої інстанції заяви позивача про ухвалення додаткового рішення не сплинув термін на оплату гонорару адвоката, визначений п.2.3 Додатку №1 до договору та п.3 акту приймання-передачі послуг, а саме 30 календарних днів з моменту набрання рішенням суду у справі законної сили, тому висновок суду першої інстанції є передчасним.

Разом із тим, щодо таких витрат на професійну правничу допомогу як «консультації з питань, що виникали з приводу вирішення у судовому порядку спору» та «вивчення та аналіз документів, які надав клієнт, норми чинного законодавства, судової практики», колегія суддів зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Водночас, вказана адміністративна справа визнана судом справою незначної складності та типовою по відношенню до спірних правовідносин, що, в свою чергу, свідчить про те, що розмір витрат на правову допомогу, який визначений представником позивача та наявність такого пункту як «консультації з питань, що виникали з приводу вирішення у судовому порядку спору» та «вивчення та аналіз документів, які надав клієнт, норми чинного законодавства, судової практики» для обрахування суми оплати за надання правничої допомоги не може бути визнаний судом співмірним зі складністю справи, обсягом та якістю наданих послуг позивачу, а також часом, витраченим на виконання відповідних робіт (послуг).

У розглядуваному випадку, адвокат не довів необхідність включення до складу витрат на правничу допомогу «консультації з питань, що виникали з приводу вирішення у судовому порядку спору» та «вивчення та аналіз документів, які надав клієнт, норми чинного законодавства, судової практики».

З огляду на це, колегія суддів вважає, що позивач безумовно набув право на відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу, але заявлена ним сума 5000,00 грн не є співмірною зі складністю цієї справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, реально необхідним на виконання таких робіт (надання послуг) і ціною позову.

Колегія суддів дійшла до висновку, що витрати у розмірі 2500,00 грн за даних обставин справи є справедливими і співмірними.

Судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення без дотримання норм матеріального права і з порушенням норм процесуального права.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року - скасуванню, заява позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу - задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2022 року - скасувати та прийняти нове постанову, якою заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України (03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 8-А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 15.03.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна