Справа № 320/10001/21
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління освіти і науки Броварської міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом Заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області Шайтанова М.Г. до Управління освіти і науки Броварської міської ради Київської області, третя особа - Служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання протиправною бездіяльність,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2021 року позивач - Заступник керівника Броварської окружної прокуратури Київської області Шайтанова М.Г. в інтересах держави звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління освіти і науки Броварської міської ради Київської області, третя особа - Служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання протиправною бездіяльність, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати випускникам загальноосвітніх навчальних закладів комунальної форми власності Броварської міської ради, які мали статус дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразової грошової допомоги у розмірі 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, передбаченої ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування";

- зобов`язати нарахувати та виплатити всім випускникам загальноосвітніх навчальних закладів комунальної форми власності Броварської міської ради, які мали статус дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразової грошової допомоги у розмірі 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, передбаченої ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" в розмірі, встановлених Законом України "Про Державний бюджету України на 2019 рік" та Законом України "Про Державний бюджету України на 2020 рік".

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Управління освіти і науки Броварської міської ради Київської області звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

08 березня 2023 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 10906, від Заступника керівника Броварської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, зазначає, що підставою для виплати спірної допомоги є лише факт випуску дітей вказаної пільгової категорії з навчального закладу, без розмежування на тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі чи працевлаштувався, що підтверджується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 18.09.2018 року у справі № 493/407/16-а, від 26.5.2020 року у справі № 303/5848/16-а, від 28.01.2021 року у справі № 164/1907/16-а, тощо, наголошує, що саме Управління освіти і науки Броварської міської ради Броварського району Київської області в силу норм чинного законодавства сприяє фінансовому та матеріально - технічному забезпеченню закладів середньої освіти.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як розпорядником коштів, протиправно не було нараховано та виплачено випускникам вказаних навчальних закладів у 2019 -2020 роках одноразові грошові допомоги, як дітям-сиротам, у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку з розміру, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у відповідності до ст. 8 Закону № 2342, чим порушено їх права.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Броварською окружною прокуратурою, у порядку передбаченим ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вивчено стан додержання вимог чинного законодавства з питань соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за результатами чого встановлено порушення в діяльності управлінь освіти і науки Броварської міської ради Київської області вимог ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» в частині ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги випускникам загальноосвітніх навчальних закладів комунальної форми власності на території міста Бровари, які мали статус дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до інформації Управління освіти і науки Броварської міської ради Броварського району Київської області від 20.04.2021 року № 696 у навчальному році 13 випускників закладів середньої освіти комунальної форми власності м. Бровари із числа дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування, закінчили 9-ті та 11-ті класи.

Згідно інформації Управління освіти і науки Броварської міської ради від 04.08.2021 року № 3086 встановлено, що навчальні заклади середньої освіти комунальної форми власності м. Бровари із числа дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування, закінчили:

ОСОБА_1 , позбавлена батьківського піклування закінчила Броварську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 1 Броварської міської ради Київської області;

ОСОБА_2 , позбавлена батьківського піклування, закінчила Броварську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 2 ім. В.О. Сухомлинського Броварської міської ради Київської області;

ОСОБА_3 , позбавлена батьківського піклування, закінчила Броварську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №3 Броварської міської ради Київської області;

ОСОБА_4 , позбавлена батьківського піклування, закінчила Броварську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №3 Броварської міської ради Київської області;

ОСОБА_5 , позбавлена батьківського піклування, закінчила Броварську гімназію ім.С.І.Олійника Броварської міської ради Київської області;

ОСОБА_6 , сирота, закінчила Броварську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №6 Броварської міської ради Київської області;

ОСОБА_7 , сирота, закінчив Броварську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №6 Броварської міської ради Київської області;

ОСОБА_8 , сирота, закінчила Броварську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №6 Броварської міської ради Київської області;

ОСОБА_9 , позбавлений батьківського піклування, закінчив Броварську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Ж7 Броварської міської ради Київської області;

ОСОБА_10 , позбавлений батьківського піклуванн" закінчив Броварську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №9 Броварської міської ради Київської області;

ОСОБА_11 , позбавлений батьківського піклування, закінчив Броварську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №9 Броварської міської ради Київської області;

ОСОБА_12 , сирота, закінчила Броварську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №10 Броварської міської ради Київської області;

ОСОБА_13 , позбавлена батьківського піклування, закінчила Броварське навчально-виховне об`єднання Броварської міської ради Київської області.

Зі змісту інформації Управління освіти і науки Броварської міської ради Броварського району Київської області вбачається, що жодному випускнику загальноосвітніх навчальних закладів м. Бровари із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразова грошова допомога в розмірі 6 прожиткових мінімумів, яка передбачена ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», впродовж 2019-2020 років не виплачувалась.

Про невиплату випускникам вказаної пільгової категорії загальноосвітніх навчальних закладів комунальної форми власності, які підпорядковані у своїй діяльності Управлінню освіти і науки Броварської міської ради Броварського району Київської області, засвідчує той факт, що відповідно до змісту інформації наданої Броварській окружній прокуратурі, виплати не здійснювались у зв`язку із відсутністю на території Броварської міської ради Броварського району Київської області закладів, в яких діти-сироти і діти позбавлені батьківського піклування перебувають на повному державному забезпеченні.

Також, відповідно до інформації Управління освіти і науки Броварської міської ради від 04.08.2021 № 3086 головним розпорядником бюджетних коштів на утримання закладів загальної середньої освіти є Управління освіти і науки Броварської міської ради Броварського району Київської області. На виконання ст. 23 Закону України «Про освіту», відповідно до рішень Броварської міської ради Київської області, усі заклади загальної середньої освіти переведено на самостійний бухгалтерський облік, з рівнем розпорядника 3.

Служба у справах дітей Броварського району Київської області, відповідно до інформації від 14.05.2021 № 1178 повідомляє, що одноразову грошову допомогу в розмірі 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку у 2019-2020 році, отримали лише 6 випускників Державного професійно - технічного навчального закладу «Броварський професійний ліцей».

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати випускникам загальноосвітніх навчальних закладів комунальної форми власності Броварської міської ради, які мали статус дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразової грошової допомоги у розмірі 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, передбаченої ч. 7 ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.3 та 4 ст. 52 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша).

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справа № 912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі № п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Колегія суддів наголошує, що в межах спірних правовідносин, охоронюваний законом інтерес полягає в реалізації державних гарантій захисту прав і свобод дітей, у тому числі соціально вразливих категорій (дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування).

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Разом з тим, органом, який уповноважений здійснювати заходи щодо реалізації державної політики з питань соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не здійснюється належним чином захист вказаної категорії дітей, що є необхідною підставою, на переконання колегії суддів, для звернення до суду із даним позовом.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа визначено Законом України від 13.01.2005 року № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі - Закон № 2342), який є складовою частиною законодавства про охорону дитинства.

Згідно з визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону № 2342:

діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти;

статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування;

випускники закладів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи, які перебували на повному державному забезпеченні у закладі для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, і закінчили своє перебування у зазначеному закладі у зв`язку із закінченням навчання.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що статус дитини-сироти, надає таким особам право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг.

Як встановлено ст. 3 Закону № 2342 одним із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Відповідно до ст. 4 Закону № 2342 заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Стаття 8 Закону № 2342 передбачає, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Таким чином, вказаною нормою Закону № 2342 встановлено обов`язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався і інші. Отже, сам факт випуску з навчального закладу є підставою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів, встановленої законом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.09.2018 року у справі № 493/407/16-а, від 28.01.2021 року справі № 164/1907/16-а, від 28.01.2021 року у справі № 169/521/16-а, висновки якого, в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У свою чергу, витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (ч. 2 ст. 9 Закону № 2342).

Відповідно до ст.. 25 Закону № 2342 порядок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м`який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Статтею 39-9 Закону № 2342 встановлено, що порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до ст. 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту ст. 25, 39-9 Закону № 2342 вбачається, що вони регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м`який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору у даній справі.

Отже, одноразова грошова допомога є соціальною гарантією державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Повноваження щодо виплати зазначеної допомоги державою делеговані навчальним закладам, у яких навчаються діти-сироти чи діти, позбавлені батьківського піклування.

Апелянтом наголошено, що останній є неналежним відповідачем у даній справі, адже, на переконання останнього, обов`язок із виплати вказаної вище допомоги покладено на відповідну установу, тобто в межах спірних правовідносин це відповідні ліцеї та ЗОШ Броварської міської ради, втім колегія суддів вважає такі доводи непоґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п.3.1.3 Положення про Управління освіти і науки Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі-Положення), затвердженого Рішенням Броварської міської ради Броварського району Київської області від 04.03.2021 року №48-03-08 «Про затвердження Положення про Управління освіти і науки Броварської міської ради Київської області в новій редакції та затвердження Положень, про його структурні підрозділи» визначено, що саме Управління освіти і науки Броварської міської ради Броварського району Київської області сприяє фінансовому та матеріально-технічному забезпеченню закладів середньої освіти.

Також п.2.11 Положення визначено, що Управління освіти і науки Броварської міської ради Броварського району Київської області проводить моніторинг дотримання законодавства в галузі освіти закладами освіти усіх типів і форм власності, розташованих на територій Броварської міської територіальної громади.

Таким чином, реалізація державної політики у сфері забезпечення прав дитини є безпосереднім обов`язком органу місцевого самоврядування та його виконавчих органів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що обов`язок із виплати, у тому числі дитям-сиротам, одноразової грошової допомоги покладено у даному випадку на Управління освіти і науки Броварської міської ради Київської області, який є розпорядником бюджетних коштів на забезпечення діяльності тих навчальних закладів, де проходили навчання діти, що вищенаведені.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що вказані у переліку діти (випускники 9-х та 11-х класів за 2019 - 2020 навчальний рік) не перебували на повному державному утриманні, адже перебували під опікою/піклуванням та отримували у порядку ст. 16 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, колегія суддів вважає необгрунтованими, адже останні не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, позаяк, як встановлено вище, згідно інформації Управління освіти і науки Броварської міської ради вказані діти є такими, що мають статус дітей що позбавлені батьківського піклування або сиротами, іншого матеріали справи не містять.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Управління освіти і науки Броварської міської ради Київської області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління освіти і науки Броварської міської ради Київської області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Повний текст виготовлено 14 березня 2023 року.