Справа № 600/5451/21-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/5451/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Чернівецької обласної прокуратури (далі - відповідач), у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Чернівецької обласної прокуратури, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня 2020 року в порядку та в розмірах передбачених статтею 81 Закону України Про прокуратуру;

- зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня 2020 року у відповідності до вимог статті 81 Закону України Про прокуратуру;

- зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченою заробітною платою та належною до виплати заробітною платою, розрахованою у порядку та спосіб, визначений статтею 81 Закону України Про прокуратуру.

Позов обґрунтовано неправомірним нарахуванням відповідачем заробітної плати з 26 березня 2020 року, яка, на думку позивача, повинна була нараховуватись у відповідності до вимог статті 81 Закону України Про прокуратуру, яка є спеціальною нормою права у спірних відносинах.

Відповідач, заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність нарахування позивачу заробітної плати у спірний період на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури від 31 травня 2012 року №505 та згідно вимог абзацу 3 пункту 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі №600/5451/21-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Чернівецької обласної прокуратури, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня 2020 року в порядку та в розмірах передбачених статтею 81 Закону України Про прокуратуру та зобов`язано Чернівецьку обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня 2020 року у відповідності до вимог статті 81 Закону України Про прокуратуру. Зобов`язано Чернівецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченою заробітною платою та належною до виплати заробітною платою, розрахованою у порядку та спосіб, визначений статтею 81 Закону України Про прокуратуру.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року у справі №600/5451/21-а апеляційну скаргу Чернівецької обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року - без змін.

Постановою Верховного суду від 10 січня 2023 року у справі №600/5451/21-а касаційну скаргу Чернівецької обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Чернівецького окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 19 січня 2023 року адміністративну справу №600/5451/21-а передано на розгляд судді Мареничу І.В.

Ухвалою суду від 23 січня 2023 року прийнято адміністративну справу до свого провадження та призначено підготовче засідання по справі на 10:00 год. 13.02.2023 року.

Судове засідання 13.02.2023 року не відбулося, оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про місце, дату і час судового засідання.

28.02.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача, в яких вкотре наголошено на протиправній бездіяльності Чернівецької обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня 2020 року в порядку та в розмірах передбачених статтею 81 Закону України Про прокуратуру.

Крім цього, у поданих пояснення представник позивача просив розглянути дану справу без їх участі.

01.03.2023 року судове засідання також не відбулося.

Разом з тим, 01.03.2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду закрито підготовче провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на різних посадах в органах прокуратури Чернівецької області (наразі Чернівецької обласної прокуратури) з 13 вересня 2006 року по дату звернення до суду з позовом.

Наказом прокурора Чернівецької області №1223-к від 14 грудня 2013 року позивач був призначений заступником керівника Кельменецької місцевої прокуратури.

Наказом керівника Чернівецької обласної прокуратури №244-к від 15 березня 2021 року позивачу тимчасово визначене робоче місце в Дністровській окружній прокуратурі Чернівецької області.

З наявного у справі листа Чернівецької обласної прокуратури від 06 жовтня 2021 року, а також наданих розрахункових листів за 2020 та 2021 роки вбачається, що Чернівецькою обласною прокуратурою нарахування заробітної плати позивачу здійснювалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури (постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури).

Наведене визнавалось відповідачем у відзиві.

Водночас, відповідач зазначає, що абзацом третім пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури передбачено, що за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників регіональних, місцевих прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратуру (постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів і прокуратури. Пунктом 7 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №113 передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом обіймають посади прокурорів у регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, можуть бути переведенні на посаду прокурора в обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Вважаючи протиправною бездіяльність Чернівецької обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті заробітної плати з 26.03.2020 в порядку та розмірах передбачених статтею 81 Закону України "Про прокуратуру", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, визначені Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі Закон №1697-VII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами частини першої статті 81 Закону №1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої цієї ж статті, заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.

Частиною третьою статті 81 Закону №1697-VII визначено, що посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно приписів частини сьомої статті 81 Закону №1697-VII прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років 20 відсотків, понад 15 років 25 відсотків, понад 20 років 30 відсотків, понад 25 років 40 відсотків, понад 30 років 45 відсотків, понад 35 років 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина дев`ята статті 81 Закону №1697-VII).

Частиною першою статті 89 Закону №1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку.

Статтею 90 Закону №1697-VII встановлено, що фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Відповідно до статей 8, 13 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

За приписами статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 26 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 №79-VIII, які набрали чинності з 01.01.2015 установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України від 14.10.2014 «Про прокуратуру», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктами 1, 2 і 6 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (далі Постанова №505) затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-7; надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці: 1) установлювати: працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів, а також зазначено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснюється в межах затвердженого фонду оплати праці.

Абзацом 3 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі Закон №113-ІХ) встановлено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Вказаний Закон є чинним та неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі №6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України визначено, що положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Спірні правовідносини стосуються щодо ненарахування та невиплати заробітної плати позивачу з 26.03.2020 у порядку та розмірі, передбачених статтею 81 Закону №1697-VII.

Суд в контексті спірних правовідносин, вважає за доцільне зазначити таке.

Положеннями пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX запроваджено різні підходи до оплати праці прокурорів залежно від проходження чи непроходження атестації.

Отже, указаним Законом одночасно з проходженням атестації розрізнено й умови оплати праці прокурорів залежно від того, на якій посаді й у якому «статусі» вони перебувають.

Стосовно застосування рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі №6-р/2020, яким було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, Верховний Суд у постановах від 14.07.2022 в справі №240/1984/21 і від 09.08.2022 в справі №240/15182/21, зазначив таке.

Відповідно до юридичної позиції Конституційного Суду України, сформульованої у цьому рішенні (абзаці одинадцятий підпункту 2.2 пункту), заробітна плата прокурорів, як елемент організації та порядку діяльності прокуратури в розумінні статті 131-1 Основного Закону України, має визначатися виключно законом.

Таким чином, Конституційний Суд України дав тлумачення статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами в розумінні статті 131-1 Основного Закону України, яка водночас відповідно до іншого рішення Конституційного Суду України від 18.06.2020 №5-р (II)/2020 вказує на те, що за новим конституційним правопорядком прокуратуру як інститут, що виконує функцію кримінального переслідування, структурно вмонтовано в загальну систему правосуддя.

Конституція України, як неодноразово зазначив Верховний Суд у своїх постановах від 21.09.2021 в справі №160/6204/20, від 13.10.2021 в справі №560/4176/19, від 26.11.2021 в справі №200/14545/19-а, віднесла прокурорів у розділ правосуддя, змінила характер їх діяльності з загального нагляду на основну функцію кримінального обвинувачення та запровадила нові принципи в проведенні оцінювання прокурорів. Таке оцінювання було визначено на законодавчому рівні і стосувалось без винятку усіх прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати у органах прокуратури.

Тобто Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі №6-р/2020, на яке посилається позивач, стосується приписів статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами, офіційне тлумачення яких здійснено в розумінні статті 131-1 Основного Закону України і пов`язане з організацією і порядком діяльності прокуратури нової якості функцією кримінального обвинувачення та проведення кадрового перезавантаження через оцінювання прокурорів. А тому застосування статті 81 Закону №1697-VII зі змінами в редакції Закону №113-ІХ без обмежень у цій справі, пов`язується із фактом переведення прокурорів (після їхньої атестації) на посади в «новоутворені»/«оновлені» прокуратури (відповідно до Закону №113-ІХ).

Отож за висновком Верховного Суду у вказаних справах, до прокурора, який не пройшов успішно атестацію та не переведений за її наслідками на посаду в Офіс Генерального прокурора, обласну чи окружну прокуратури, застосуванню підлягають приписи абзацу 3 пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, зі змісту якого слідує, що на період до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці прокурорів, які не завершили процедуру атестації, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, а саме Постанови №505.

Водночас, ті прокурори, які переведені на посаду прокурора в обласні прокуратури, отримують заробітну плату згідно з статтею 81 Закону №1697-VII зі змінами, внесеними Законом №113-ІХ.

З огляду на наведені висновки, для правильного вирішення спору у цій справі, необхідно надати оцінку обставинам щодо проходження/непроходження прокурором процедури атестації в порядку Закону №113-ІХ, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2023 року у справі №600/5451/21-а скасовуючи рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року у даній справі.

За таких обставин суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Чернівецької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення комісії, наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу (справа №600/6323/21-а).

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року у справі №600/6323/21-а позов ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено частково. Зокрема, поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області та в органах прокуратури з 24.10.2021 року. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області та в органах прокуратури, та виплати йому заробітної плати за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2022 року у справі №600/6323/21-а апеляційну скаргу Чернівецької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року - без змін.

Так, з поданих представником позивача додаткових пояснень від 28.02.2023 року вбачається, що позивач після винесення рішення у справі №600/6323/21-а успішно пройшов атестацію прокурорів та призначений на посаду прокурора Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області з 13.12.2022 року.

Наведене свідчить про те, що позивач проходив процедуру атестації прокурорів вже після 01 березня 2022 року.

Поряд з цим, у позовній заяві позивач просить суд зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 у відповідності до вимог статті 81 Закону України Про прокуратуру з 26 березня 2020 року.

Однак, суд звертає увагу, що з 26 березня 2020 року і до моменту успішного проходження атестації, що фактично відбулося вже після прийняття рішення у справі №600/6323/21-а, позивач вважався прокурором, який не пройшов успішно атестацію та не переведений за її наслідками на посаду в Офіс Генерального прокурора, обласну чи окружну прокуратури.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що під час визначення заробітної плати позивача з 26 березня 2020 року, як прокурора, який не завершив процедуру атестації, необхідно застосовувати приписи абзацу 3 пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, зі змісту якого слідує, що на період до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці прокурорів, які не завершили процедуру атестації, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, а саме Постанови №505.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21.09.2021 в справі №160/6204/20, від 13.10.2021 в справі №560/4176/19, від 26.11.2021 в справі №200/14545/19-а та від 10.01.2023 у справі №600/5451/21-а, який суд враховує згідно вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Отже, відповідач правомірно здійснював нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня 2020 року застосовуючи положення Постанови Кабінету Міністрів України №505, а не ст. 81 Закону України Про прокуратуру.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії слід відмовити з підстав, викладених у мотивувальній частині цього рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Стосовно розподілу судових витрат.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, то й відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Чернівецька обласна прокуратура (вул. Кордуби, 21-А, м. Чернівці, 58001, Код )

Суддя І.В. Маренич