Справа № 500/992/22
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/992/22 пров. № А/857/3403/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року про закриття провадження у справі № 500/992/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними дій,-

суддя в 1-й інстанції Подлісна І.М.,

час ухвалення рішення 08.04.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

31 березня 2022 року на адресу суду поступило клопотання про закриття провадження по даній справі, відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - закрито.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та є незаконною, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою справу направити на продовження розгляду.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що 12 травня 2020 року позивач звертався до Тернопільського окружного адміністративного суду з ідентичним позовом, у якому з уточненням позовних вимог, просив суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Тернопільській області, яка полягає у відмові повернути йому помилково сплачені суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та суму пені; стягнути в його користь помилково сплачені суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 43460,41 грн. з відповідного рахунку Головного управління ДПС в Тернопільській області на рахунок позивача; зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити позивачу пеню, що визначається, виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Обґрунтовуючи доводи адміністративного позову, ОСОБА_1 зазначив, що перебував на обліку в податковому органі як фізична особа-підприємець та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). Протягом 2018 - 2020 років позивач, як фізична особа - підприємець (основний вид діяльності - діяльність у сфері права), сплатив єдиний внесок в загальній сумі 44 679,08 грн. за весь період своєї підприємницької діяльності. Крім цього, позивач вказував, що у зазначений період перебував у трудових відносинах з ТзОВ "Авакс Проф" на посаді юрисконсульта, яке на користь позивача сплачувало єдині внески за вказаний вище період. Позивач вважав, що таким чином сплатив єдиний внесок у подвійному розмірі, що не відповідає меті сплати єдиного внеску. З цього приводу, позивач звертався до відповідача з заявою про повернення помилково сплаченого єдиного внеску за провадження підприємницької діяльності, проте, відповідач відмовив у поверненні єдиного внеску як помилково сплачених сум. Позивач вважає таку відмову безпідставною, а сплачені кошти в розмірі 43460,41 грн. такими, що підлягають поверненню.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 по справі №500/1099/20 за даним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про зобов`язання вчинити дії , залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020, у задоволенні позовних вимог відмовив.

Ухвалою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року по справі №500/1099/20, адміністративне провадження №К/9901/34245/20, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020 у справі №500/1099/20 за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про зобов`язання вчинити дії.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку, що провадження по даній справі слід закрити, так як є рішення суду, що набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Частиною першою статті 5 КАС визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Приписами пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

З аналізу вищенаведених норм процесуального законодавства випливає, що при вирішенні судом питання про закриття провадження у справі з підстав наявності таких, що набрали законної сили, постанови чи ухвали суду про закриття провадження у справі, необхідним є встановлення обставин ухвалення таких у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до системи Діловодство спеціалізованого суду апеляційним судом встановлено, що у справі № 500/1099/20 підставою для повернення сплачених сум єдиного внеску є те, що протягом 2018 - 2020 років позивач, як фізична особа - підприємець (основний вид діяльності - діяльність у сфері права), сплатив єдиний внесок в загальній сумі 44 679,08 грн. за весь період своєї підприємницької діяльності. Крім цього, позивач вказував, що у зазначений період перебував у трудових відносинах з ТзОВ "Авакс Проф" на посаді юрисконсульта, яке на користь позивача сплачувало єдині внески за вказаний вище період. Позивач вважав, що таким чином сплатив єдиний внесок у подвійному розмірі, що не відповідає меті сплати єдиного внеску.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що однією з підстав для повернення сплачених сум єдиного внеску у справі № 500/992/22 є те, що протягом грудня 2013р. - листопада 2014р., лютого, липня, вересня 2015р., лютого, червня 2016р., січня 2017р., квітня 2018р. та червня 2019р. позивач доходів від підприємницької діяльності взагалі не отримував.

Таким чином, порівнявши підстави для повернення сплачених сум єдиного внеску у справах № 500/1099/20 та № 500/992/22, колегія суддів прийшла до переконання, що вони не є тотожними.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про передчасність висновків суду щодо необхідності закриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Отже, з врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 243, 308, 311, 312, 313, 320, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року про закриття провадження у справі № 500/992/22 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 14.03.2023 року