Справа № 814/1138/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 814/1138/18

Категорія: 112010201 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В
Місце ухвалення: м. Миколаїв
Дата складання повного тексту:26.12.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 подав до Миколаївського окружного адміністративного суду заперечення на звіт ГУПФ України в Миколаївській області про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18, в яких просить за наслідками розгляду звіту накласти на керівника відповідача, відповідального за виконання цього судового рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, фактично подане заперечення є клопотанням про накладення штрафу в порядку ст. 382 КАС України.

В обґрунтування клопотання позивач, серед іншого, зазначає, що відповідач п`ять разів не виконав вимоги П`ятого апеляційного адміністративного суду. Позивач вказував, що йому не виплачена доплата в сумі 19 002,26 грн.

Ухвалою від 07 грудня 2022 року Миколаївський окружний адміністративний суд призначив на 22 грудня 2022 року розгляд звіту відповідача від 01 грудня 2022 року про виконання рішення суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18 та клопотання позивача про накладення на керівника відповідача, відповідального за виконання судового рішення, штрафу.

Сторони подали до суду заяву про розгляд звіту відповідача та клопотання позивача в порядку письмового провадження.

19 грудня 2022 року ГУПФ України в Миколаївській області подало до суду пояснення щодо поданого звіту про виконання судового рішення, в якому зазначив таке. Начальник Головного управління під час реалізації завдань, покладених на Головне управління Фонду, є підконтрольним та підзвітним Пенсійному фонду України. На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18 відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 01 грудня 2017 року відповідно до покладених судом зобов`язань. ГУПФ України в Одеській області направлено лист до Пенсійного фонду України від 22 грудня 2021 року №1400-0802-5/86515 про надання роз`яснення щодо правильного виконання ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року у справі №814/1138/18 в частині подання відповідачем звіту про виконання рішення суду від 05 вересня 2018 року з урахуванням висновків, викладених в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року та виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року. Пенсійний фонд України листом від 20 січня 2022 року №2800-030203-9/3858 повідомив, що доплата пенсії на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18 визначена за період з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2017 року та виплачена в липні 2020 року, що свідчить про виконання рішення суду в повному обсязі.

ГУПФ України в Миколаївській області вказувало, що центральним органом виконавчої влади підтверджено правильність виконання рішення суду від 05 вересня 2018 року Головним управлінням. Оскільки начальник Головного управління Фонду є підконтрольним та підзвітним Пенсійному фонду України, то ним вжито всіх можливих заходів щодо виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18 у повному обсязі.

Відповідач зазначав, що вбачається вжиття ним як суб`єктом владних повноважень реальних заходів щодо виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18, що свідчить про відсутність протиправних дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а тому підстави для задоволення заяви позивача про накладення штрафу на керівника Головного управління наразі відсутні.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року визнано звіт ГУПФ України в Миколаївській області від 01 грудня 2022 року (у сукупності з поясненнями від 19 грудня 2022 року) таким, що не підтверджує виконання в повному обсязі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18.

Клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника ГУПФ України в Миколаївській області, відповідального за виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18, задоволено.

Накладено на начальника ГУПФ в Миколаївській області ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) штраф у розмірі 49 620 гривень за невиконання у повному обсязі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18.

Штраф стягнуто:

- 24 810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) гривень на користь Державного бюджету України. Стягувачем є Державна судова адміністрація України (ідентифікаційний код: 26255795; адреса: 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5);

- 24 810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) гривень на користь позивача ОСОБА_1 Стягувачем є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Ця ухвала є виконавчим документом.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить: для Державної судової адміністрації України три місяці з дня набрання нею законної сили, з урахуванням п.10-2 Розділу XIII Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції Закону №2129-IX від 15 березня 2022 року), для ОСОБА_1 три роки з дня набрання нею законної сили, з урахуванням п.10-2 Розділу XIII Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції Закону №2129-IX від 15 березня 2022 року).

Зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області подати звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18 протягом трьох місяців з дня отримання цієї ухвали.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення (ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року) в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відсутні підстави вважати лист Пенсійного фонду України від 20 січня 2022 року №2800-030203-9/3858 поважною причиною для невиплати позивачу доплати пенсії, оскільки начальник Головного управління під час реалізації завдань, покладених на Головне управління Фонду, є підконтрольним та підзвітним Пенсійному фонду України, що не враховано судом першої інстанції, та ним вжито всіх можливих заходів щодо виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18 у повному обсязі;

- у пенсійній справі позивача обліковується сума нарахованої пенсійної виплати за період з 01 січня 2018 року по 31 жовтня 2018 року в сумі 19 002,26 грн., виплата якої буде здійснена Пенсійним фондом України в межах бюджетних призначень в порядку черговості набрання рішеннями суду законної сили;

- виплата доплати пенсії в сумі 19 002,26 грн. у справі № 814/1138/18 фактично призведене до подвійної виплати позивачу сум пенсій, оскільки сума нарахованої пенсії в розмірі 19 002,26 грн за період з 01 січня 2018 року по 31 жовтня 2018 року буде виплачена ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 24 лютого 2021 року по справі № 400/6049/20.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18 Миколаївський окружний адміністративний суд частково задовольнив позов ОСОБА_1 , а саме: зобов`язав ГУПФ України в Миколаївській області провести перерахунок грошового забезпечення для призначення пенсії та виплачувати позивачу, з 01 грудня 2017 року, у розмірі 56% грошового забезпечення з урахуванням таких складових грошового забезпечення з врахуванням надбавки до посадового окладу за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці таємно - 10%, у розмірі 33,97 грн., згідно з Довідкою військової частини (далі в/ч) НОМЕР_3 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 15 березня 2018 року №6 та з Витягом з розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення позивачу у в/ч НОМЕР_3 за період з грудня 2015 року по листопад 2017 року від 05 січня 2018 року №6; щомісячної додаткової грошової винагороди, згідно з Витягом з розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення позивачу у в/ч НОМЕР_3 за період з грудня 2015 року по листопад 2017 року від 05 січня 2018 року №6 та з Довідкою в/ч НОМЕР_3 про сплату єдиного соціального внеску з щомісячної додаткової грошової винагороди від 15 березня 2018 року №9; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, згідно з Витягом з розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення позивачу у в/ч НОМЕР_3 за період з грудня 2015 року по листопад 2017 року від 05 січня 2018 року №6 та з Довідкою в/ч НОМЕР_3 про сплату єдиного соціального внеску з матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 15 березня 2018 року №10; грошової допомоги на оздоровлення згідно з Витягом з розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення позивачу у в/ч НОМЕР_3 за період з грудня 2015 року по листопад 2017 року від 05 січня 2018 року №6 та з Довідкою в/ч НОМЕР_3 про сплату єдиного соціального внеску з грошової допомоги на оздоровлення від 15 березня 2018 року №11.

Ухвалою від 23 жовтня 2020 суд першої інстанції задовольнив заяву позивача про установлення судового контролю за виконанням рішення суду від 05 вересня 2018 року, зобов`язавши відповідача подати до суду звіт про його виконання.

20 листопада 2020 року відповідач подав звіт від 16 листопада 2020 року на виконання зазначеної вище ухвали суду, в якому вказав, що на виконання рішення суду від 05 вересня 2018 року він провів перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2017 року. Відповідач також вказав, що з 01 січня 2018 року він провів наступний перерахунок пенсії позивача за нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі Постанова №103). ГУПФ України в Миколаївській області зазначило, з посиланням на постанову Верховного Суду України від 05 листопада 2013 року у справі №21-293а13 та постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19 грудня 2011 року №8, що у випадку, коли в рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який необхідно здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача пенсії.

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав заперечення на звіт відповідача, в якому посилався на невиплату йому доплати, обчисленої відповідачем на виконання рішення суду від 05 вересня 2018 року, та просив установити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення суду від 05 вересня 2018 року.

Розглядаючи звіт відповідача від 16 листопада 2020 року, суд першої інстанції встановив таке.

На виконання рішення суду від 05 вересня 2018 року ГУПФ України в Миколаївській області провів перерахунок пенсії позивача з 01 грудня 2017 року. Сума доплати за рішенням суду від 05 вересня 2018 року за грудень 2017 року становила 2 103,79 грн., яка була виплачена позивачу. Листом від 30 листопада 2018 року №3640-К-07 ГУПФ України в Миколаївській області повідомило ОСОБА_1 , що загальний розмір доплати різниці пенсії за період з 01 грудня 2017 року по 31 жовтня 2018 року на виконання рішення суду становить 22 845,69 грн. Виплату різниці між отриманою ним пенсією та донарахованою за рішенням суду за період з 01 грудня 2017 року по 05 жовтня 2018 року (до набрання рішенням суду законної сили) в сумі 21 106,05 грн. буде забезпечено в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", а доплата різниці за період з 06 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року в сумі 1 739,64 грн. була проведена позивачу у листопаді 2018 року. Листами від 10 травня 2019 року №1943-К-07 та від 29 травня 2019 року №2062-К-07 відповідач повідомив позивачу, серед іншого, аналогічну інформацію щодо виплати сум, нарахованих на виконання рішення суду від 05 вересня 2018 року. У 2020 році відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року в порядку приведення пенсійної справи у відповідність до положень Постанови №103, а саме: перерахував пенсію позивача з 01 січня 2018 року із грошового забезпечення, до складу якого враховано посадовий оклад, надбавку за вислугу років та військове звання відповідно до Постанови №103.

Розглянувши звіт від 16 листопада 2020, суд першої інстанції дійшов переконання, що ГУПФ України в Миколаївській області правомірно визначив суму доплати в розмірі 2 103,79 грн за грудень 2017 року, оскільки з 01 січня 2018 року змінилося правове регулювання пенсійного забезпечення колишніх військовослужбовців, яке було чинним до дати наступної зміни відповідного правового регулювання (05 березня 2019 року дати набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними п.п.1, 2 Постанови №103).

Миколаївський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що рішення суду від 05 вересня 2018 року ГУПФ України в Миколаївській області виконано, у зв`язку з чим ухвалою від 02 лютого 2021 року суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви позивача про установлення нового строку для подання відповідачем звіту про виконання рішення суду від 05 вересня 2018 року.

ОСОБА_3 оскаржив ухвалу Миколаївського окружного адміністративного від 02 лютого 2021 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Постановою від 21 липня 2021 року П`ятий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу позивача задовольнив; ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року скасував; ухвалив нове судове рішення, яким клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення задовольнив частково; установив відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18; зобов`язав відповідача подати до Миколаївського окружного адміністративного суду у тридцятиденний строк з моменту набрання законної сили постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 21 липня 2021 року зазначив: "Втім, різницю пенсії ОСОБА_1 у розмірі 19 002,26 грн. за період з січня 2018 року по жовтень 2018 року, яка обчислена за рішенням суду, відповідно до Порядку №649, внесено до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що здійснення нарахування пенсії є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року, зокрема, зобов`язано пенсійний орган виплатити перераховану різницю пенсії.

Доказів на вчинення боржником дій щодо виплати ОСОБА_1 вказаної різниці в сумі 19 002,26 грн. до суду не надано, що свідчить про неповне виконання судового рішення на момент подання боржником звіту та свідчить про необґрунтованість ухвали суду першої інстанції про визнання поданого ГУПФ України у Миколаївській області звіту таким, що підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі".

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року суд першої інстанції установив відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення суду.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 суд установив відповідачу новий строк для виконання рішення суду і відмовив у задоволенні клопотання позивача про накладення штрафу на керівника відповідача.

05 січня 2022 року, 02 червня 2022 року суд установлював відповідачу новий строк для подання звіту.

Відповідач оскаржував ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року в апеляційному порядку.

Постановою від 17 травня 2022 року П`ятий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

У постанові від 17 травня 2022 року П`ятий апеляційний адміністративний суд зазначив: "Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року по справі №814/1138/18 ГУПФ України у Миколаївській області проведено перерахунок пенсії позивача.

Згідно відповідей, які надані на запит позивача ГУПФ України у Миколаївській області від 10 травня 2029 року №1943-К-07 та від 29 травня 2019 року №2062-К-07, вбачається, що виплату різниці між отриманою ОСОБА_1 пенсією та донарахованою за рішенням суду за період з 01 грудня 2017 року по 05 жовтня 2018 року (до набрання рішенням законної сили) в суми 21 106,05 грн. буде забезпечено в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 (т.1, а.с.203-208).

Разом з тим, апелянтом надано лише підтвердження виплати позивачу (на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649) різниці пенсії з 01 грудня 2017 року по 01 січня 2018 року у розмірі 2 103,79 грн. 07 липня 2020 року (т.2, а.с. 207).

За таких обставин, різниця невиплаченої пенсії ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2017 року по 05 жовтня 2018 року складає 19 002,26 грн.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року (під час якого позивачу було здійснено нарахування доплати пенсії у розмірі 22 845,69 грн.) здійснено пенсійним органом 08 жовтня 2018 року, тобто вже після прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №103.

Отже, пенсійний орган, виконуючи рішення суду, здійснив нарахування позивачу пенсії за період, починаючи з 01 грудня 2017 року саме по дату набрання рішенням суду законної сили, у розмірі 22 845,69 грн.

Колегія суддів зазначає, що такі дії пенсійного органу призвели до законного очікування ОСОБА_1 на отримання доплати до пенсії за період 01 грудня 2017 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 22 845,69 грн.

При цьому, колегія суддів вважає недопустимим виправлення помилок, здійснених державним органом за рахунок позивача, який відноситься до соціальної групи населення, яка потребує захисту з боку держави.

З огляду на представлену Європейським судом з прав людини по справі "Грудіч проти Сербії" та "Пейчич проти Сербії" аргументацію, дії відповідача з невиплати заборгованості із пенсії позивачу, яка була призначена йому державою раніше, є втручанням в його право мирного користування майном, та таке втручання суперечить національному законодавству України, як було доведено вище в тексті даної позовної заяви, та суперечить ст. 1 Протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини. Позбавлення громадян похилого віку його пенсії, яка є основним джерелом для існування, не виправдовує жодний суспільний інтерес за обставин даної справи.

Враховуючи, що доказів на вчинення боржником дій щодо виплати ОСОБА_1 вказаної різниці в сумі 19 002,26 грн. до суду не надано, колегія суддів вважає, що це свідчить про неповне виконання судового рішення на момент подання боржником звіту".

Позивач оскаржував в апеляційному порядку ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року.

Постановою від 09 серпня 2022 року П`ятий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні апеляційної скарги.

У постанові від 09 серпня 2022 року П`ятий апеляційний адміністративний суд зазначив: "… судом першої інстанції вірно взяв до уваги, що відповідач отримав від Пенсійного фонду України лист від 20 січня 2022 року з роз`ясненнями про те, що рішення суду виконане в повному обсязі.

Одночасно суд першої інстанції вірно вказав відповідачу на те, що саме він має обов`язок з виконання рішення суду та саме його діям з виконання такого рішення надана оцінка П`ятим апеляційним адміністративним судом у постановах від 21 липня 2021 року та від 17 травня 2022 року, чим реалізовані повноваження судового органу із здійснення судового контролю".

У звіті від 01 грудня 2022 року ГУПФ України в Миколаївській області стверджує про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №814/1138/18 у межах покладених на нього зобов`язань, в тому числі посилається на виплату позивачу доплати в сумі 2 103,79 грн.

Зміст пояснень до звіту, поданих відповідачем до суду 19 грудня 2022 року, свідчить про те, що у питанні виплати чи невиплати позивачу доплати в сумі 19 002,26 грн відповідач керується роз`ясненнями Пенсійного фонду України, наданими відповідачу листом від 20 січня 2022 року №2800-030203-9/3858, яким (листом) констатується виконання рішення суду в повному обсязі.

У справі відсутні докази виплати позивачу доплати пенсії в сумі 19 002,26 грн. Зміст поданих відповідачем документів свідчить про те, що така доплата позивачу не виплачуватиметься, ураховуючи позицію Пенсійного фонду України (якому відповідач підзвітний і підконтрольний) щодо виконання рішення суду, викладену в листі від 20 січня 2022 року №2800-030203-9/3858.

Вирішуючи спірне питання у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що немає підстав вважати лист Пенсійного фонду України від 20 січня 2022 року №2800-030203-9/3858 поважною причиною для невиплати позивачу доплати пенсії в сумі 19 002,26 грн, обов`язок виплати якої неодноразово установлений П`ятим апеляційним адміністративним судом у постановах за результатами апеляційного перегляду ухвал Миколаївського окружного адміністративного суду.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч.1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до пп.4, 5 п.4 Положення №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, виплати здійснює ГУПФ України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Згідно ст.ст. 23, 116 БК України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 (далі Порядок №649).

Відповідно п.1 Порядку №649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно п.3 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктами 4, 5 Порядку №649 передбачено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відповідно п.10 Порядку № 649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУПФ в Миколаївській області донарахованою за рішенням суду за період з 01 грудня 2017 року по 05 жовтня 2018 року (до набрання рішенням законної сили) в суми 21 106,05 грн. буде забезпечено в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649

Таким чином, відповідач в особі керівника ГУПФ України в Миколаївській області вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року.

Фактична невиплата нарахованих 19 002,26 грн зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Тому, за умови дотримання ГУПФ України в Миколаївській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічний правовий висновок Верховний Суд України висловив, зокрема, в ухвалі від 19 травня 2015 року №21-1044а15 та в постанові від 22 листопада 2016 року у справі №804/5081/13-а та підтримав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а, від 16 липня 2018 року у справі №811/1469/18.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи колегія суддів не вбачає наявності таких підстав.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ст. 113 Конституції України встановлює, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно ст. 3 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.

Приписи ст. 117 Конституції України визначають, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти постанови та розпорядження.

Отже, Порядок №649, розроблений та затверджений Кабінетом Міністрів України на виконання своїх конституційних повноважень для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, є обов`язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, включаючи органи Пенсійного фонду України.

Зважаючи на те, що ГУПФ України в Миколаївській області дотримуючись Порядку №649 виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року, колегія суддів доходить висновку про передчасність застосування судом першої інстанції до начальника ГУППФ України в Миколаївській області штрафу за несвоєчасне виконання судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що до спірних правовідносин належить застосувати приписи ч.2 ст. 382 КАС України та встановити для суб`єкта владних повноважень новий строк подання звіту.

Мотивуючи цей висновок колегія суддів керується абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, якою визначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Також, з урахуванням наведеного колегія суддів вважає передчасним накладання штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень у даній справі.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спірного питання, колегія суддів, керуючись п.4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким частково задовольнити заяву ОСОБА_1 та встановити новий строк для подання звіту про виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника ГУПФ України в Миколаївській області.

Встановити новий строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року (справа №814/1138/18).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подати в п`ятнадцятиденний термін з дня отримання даної постанови до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі №814/1138/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 14 березня 2023 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.