Справа № 580/5424/22
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5424/22 Суддя (судді) першої інстанції: Гаврилюк В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Грибан І.О.

суддів: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, у якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком (2019, 2020, 2021);

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 у встановленому законом порядку з дня звернення 09.08.2022 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком (2019, 2020, 2021). Пенсію призначити з 6 липня 2022 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком (2019, 2020, 2021);

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з 09.08.2022 пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком (2019, 2020, 2021).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

23 грудня 2022 представник ОСОБА_1 , адвокат Г.О. Лук`яненко звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвоката.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №580/5424/22 щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовлено повністю.

Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник вважає помилковими аргументи суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати наданих послуг, оскільки такий підхід не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та наведеними висновками Верховного Суду, зокрема, в постанові від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01 березня 2023 року.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явились та явки уповноважених представників до суду не забезпечили. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.

З огляду на зазначене та керуючись приписами ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у позовній заяві, підписаній, у т.ч. представником позивача адвокатом Лук`яненко Г.О. зазначено, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 1000,00 грн. година. При цьому, докази на підтвердження судових витрат будуть подані відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

15 грудня 2022 року Черкаський окружний адміністративний суд ухвалив рішення по суті позовних вимог.

23 грудня 2022 року представник позивача подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну допомогу, до якої приєднав докази розміру витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №580/5424/22 щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції зазначив, що жодних доказів оплати наданих позивачеві послуг правової допомоги суду не надано.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 КАС України, відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз положень ст. 134 КАС України дає підстави для висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Згідно до положень ч.ч. 1-6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем додано: копію договору про надання правової допомоги від 16.09.2022 б/н та детальний опис робіт від 22.12.2022 до вказаного договору відповідно до якого позивачу надані послуги з правової допомоги на суму 6000,00 грн, зокрема:

- усної консультації (1 год.) 1000,00 грн;

- вивчення та правовий аналіз практики (2 год.) 2000,00 грн;

- складення заяви про призначення пенсії за віком (0,5 год.) 500,00 грн;

- складення позовної заяви (2,5 год.) 2500,00 грн.

Таким чином, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу склала 6000,00 грн.

З приводу висновків суду першої інстанції щодо обов`язкового надання позивачем доказів реальної сплати коштів за правову допомогу, колегія суддів зазначає, що Верховним Судом неодноразово викладено позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.

Так, у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 813/481/18, зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, судом касаційної інстанції констатовано помилковість посилань суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті.

При вирішенні питання про наявність підстав для відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу, колегія суддів враховує висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20, відповідно до яких, однією з особливостей процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

З урахуванням вказаних вище висновків, колегія суддів зазначає, що факт неподання позивачем документу, що підтверджує оплату наданих адвокатом послуг, не може слугувати підставою для відмови в відшкодуванні зазначених вище витрат за рахунок відповідача по справі.

Отже, висновки суду першої інстанції стосовно того, що відсутність доказів фактично понесених витрат позивачем є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат є необґрунтованими.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 6 000, 00 грн. є документально підтвердженими.

В той же час, вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правову допомогу колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду викладені, зокрема, у постанові від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, згідно яких: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг».

Щодо обґрунтованості витрат, наведених в детальному описі робіт від 22.12.2022, стосовно усної консультації, вивчення та правовий аналіз практики, складення заяви про призначення пенсії за віком та складання і подання до суду позовної заяви, то суд вважає за необхідне зазначити, що вивчення практики та законодавства належить до такої діяльності адвоката як складання процесуальних документів. Окреме виділення від підготовки позовної заяви таких послуг є необґрунтованим, оскільки вони є елементом підготовки позовної заяви, а тому такі витрати не можуть вважатися обґрунтованими.

Таким чином, враховуючи категорію складності даної справи (малозначна) та необґрунтованість частини заявлених до відшкодування витрат, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат на правову допомогу, які позивач просив компенсувати, не є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, у зв`язку з чим вважає, що присудженню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області підлягають витрати на професійну правничу допомогу лише у розмірі 4000,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 4 000,00 гривень (чотири тисячі гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 14.03.2023р.)