Справа № 158/2959/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 158/2959/22 пров. № А/857/2654/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

суддя у І інстанції Корецька В.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Ківерці,

дата складення повного тексту рішення 25 січня 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

9 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради (далі Департамент), у якому просив скасувати постанову серії DMV-2204187 від 16 лютого 2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та закрити провадження у справі.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 січня 2023 року у справі № 158/2959/22 вказаний позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що суду не надано належних доказів про вчинення позивачем правопорушення, встановленого частиною 3 статті 122 КУпАП .

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Департаментом, який просив таке скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що факт вчинення позивачем правопорушення повністю підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, фотофіксацією з технічних приладів, що долучено до матеріалів справи. На думку скаржника, суд при прийнятті оскаржуваного судового рішення порушив норми матеріального права, неповно з`ясував всі обставини цієї справи, а тому таке підлягає скасуванню

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом, 16 лютого 2022 року інспектором з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради (далі Інспектор) винесено постанову серії DMV-2204187 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн за те, що о 11 год 53 хв за адресою м. Луцьк, вул. Винниченка, 14, ОСОБА_1 , який є власником автомобіля (водій) JAC IEVS4, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила зупинки, а саме здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від місця виїзду з прилеглої території та створив перешкоди дорожнього руху, чим порушила пункт 15.9 «и» Правил дорожнього руху України (далі ПДР), відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як слідує з оскаржуваної постанови, таке зафіксовано в режимі фотозйомки. Вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром BOSCH GLM 500.

До матеріалів справи долучено свідоцтво, видане державним підприємством «Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 5/1-210 на світловіддалемір лазерний ручний GLM 500 фірми BOSCH, чинне до 05 квітня 2022 року.

Окрім того, відповідно до доданих до матеріалів справи фотознімків можна встановити розташування автомобіля позивача по відношенню до нерухомих об`єктів, а також фотофіксація містить географічні координати, відповідно до яких можна визначити місце розташування автомобіля.

Як передбачено підпунктом «и» пункту 15.9 ПДР, зупинка забороняється, зокрема, ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 122 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із приписами частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За правилами частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного адміністративно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради задовольнити.

Скасувати рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 січня 2023 року у справі № 158/2959/22 та прийняти постанову, якою постанову серії DMV-2204187 від 16 лютого 2022 року залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк