Справа № 160/4112/23
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 березня 2023 року Справа № 160/4112/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В., перевіривши матеріали адміністративного позову Квартирно-експлуаційного відділу м.Дніпро до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Квартирно-експлуаційного відділу м.Дніпро до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у якому позивач просив суд:

- визнати протиправними та скасувати постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження (ВП № 70653627) від 12.01.2023, постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення виконавчого збору (ВП № 70653627) від 12.01.2023, Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (ВП № 70653627) від 12.01.2023.

Згідно з положеннями ч. 8 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою-шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 6 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Частиною 4 статті 172 КАС України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем одночасно оскаржується три постанови Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, прийняті в межах виконавчого провадження № 70653627, а саме: про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2023, про стягнення виконавчого збору від 12.01.2023 та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 12.01.2023.

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2023 №70653627 вказане виконавче провадження відкрито з примусового виконання наказу №904/965/22, виданого 14.12.2022 Господарським судом Дніпропетровській області.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово вказувала, що загальними критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути і пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини 1 т статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Водночас, згідно з положеннями статті 339 Господарського процесуального кодексу України від 06.11.1991 №1798-XII (далі ГПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 статті 340 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч.1 ст. 343 ГПК).

Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали, пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ГПК, та його примусовим виконанням регламентовані положеннями ГПК України.

Таким чином, справи за скаргами сторін виконавчого провадження (стягувача або боржника) на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення у господарській справі підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.02.2023 у справі № 380/2046/22.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, спір щодо правомірності постанови Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2023 №70653627, відкритого на підстави наказу №904/965/22, виданого 14.12.2022 Господарським судом Дніпропетровській області, підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Натомість, згідно із частиною 2 статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Закон № 1404-VIII установлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Великою Палатою Верховного Суду від 16.10.2019 по справі № 1940/1957/18 (провадження № 11-608апп19) викладена правова позиція, що вищезазначені правові норми у контексті вирішення питання юрисдикційної належності позову щодо оскарження постанови приватного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження , віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної суми винагороди, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні за змістом правові висновки неодноразово викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 23.06.2020 у справі № 705/1804/13-ц (провадження № 14-566цс19), від 19.02.2020 у справі №382/389/17 (провадження № 11-1009апп19), від 18.12.2019 у справі № 344/21436/18 (провадження № 14-596цс19), 09.10.2019 у справі №758/201/17 (провадження № 14-468цс19), від 21.08.2019 у справі № 1915/1868/2012 (провадження № 14-353цс19), від 16.01.2019 у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 17.10.2018 у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 28.11.2018 у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 20.09.2018 у справі №821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 06.06.2018 у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18, а також Верховним Судом у постановах від 24.09.2020 у справі № 640/20165/18 та від 21.09.2021 у справі № 640/4739/20.

Тобто, позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування постанов Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення виконавчого збору від 12.01.2023 та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 12.01.2023 ВП №70653627, мають вирішуватись адміністративним судом за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, позивачем в позовній заяві об`єднано позовні вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства, тобто порушено правила об`єднання позовних вимог.

З огляду на вищевикладене та вищенаведені норми, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 169, 171, 172, 248, 256, 287 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Квартирно-експлуаційного відділу м.Дніпро до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 КАС України.

Суддя І.В. Юхно