Справа № 160/2902/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
16 березня 2023 року Справа № 160/2902/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування актf, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
15.02.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Акт службового розслідування, проведений інженером інформаційно-телекомунікаційного вузла зв`язку старшим лейтенантом ОСОБА_2 , та затверджений командиром Військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_3 , на підставі якого винесений наказ №3779 від 24.10.2022 «Про результати службового розслідування» стосовно старшого солдата резерву 16 запасної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №3779 від 24.10.2022 «Про результати службового розслідування» стосовно старшого солдата резерву 16 запасної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) негайно нарахувати та виплатити старшому солдату резерву 16 запасної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 : грошове забезпечення з 11.10.2022 по 13.10.2022 включно, премію за жовтень 2022 року в розмірі 100 відсотків, додаткову винагороду за жовтень 2022.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 у справі №160/2902/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування акту, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху. Позивачу встановлено строк протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку та доказів на їх підтвердження щодо існування дійсних, істотних обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачеві звернутися до суду із означеною позовною заявою.

Копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 у справі №160/2902/23 направлено 01.03.2023 на електронну адресу позивача.

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява (на ухвалу від 17.02.2023) про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій представник позивача просив суд поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду для оскарження акта службового розслідування, проведеного інженером інформаційно-телекомунікаційного вузла зв`язку старшим лейтенантом ОСОБА_2 , та затвердженого командиром Військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_3 , наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3779 від 24.10.2022 «Про результати службового розслідування» та прийняти відповідну позовну заяву до розгляду.

В обґрунтування зазначеної заяви представник позивача не заперечує, що позивачем було пропущено місячний строк на звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом, однак, вважає, що вказаний строк пропущено з поважних причин. Мотивуючи зазначене, представник позивача посилається на введення з 24.02.2022 в Україні правового режиму воєнного стану та вказує, що в такий період підрозділи Збройних Сил України знаходяться в підвищеній готовності до здійснення будь-якого завдання, виконання заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного та надзвичайного стану, забезпечення захисту цивільного населення, та в цілому оборони України, її незалежності та територіальної цілісності. Таким чином, на вирішення спірних питань, пов`язаних з проходженням служби, у військовослужбовців в умовах воєнного стану залишається не багато часу. Відтак, для належного захисту своїх прав, позивачу необхідно було знайти фахівця, який надасть професійну правничу допомогу. Так, позивач близько середини листопада 2022 року в усній формі за телефоном звернувся до адвоката для отримання професійної правової допомоги, де йому було повідомлено, що строк звернення до суду з адміністративним позовом становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та був впевнений, що консультація, надана таким адвокатом є професійною та не потребує підтвердження іншим юристом або адвокатом. Попри все, представник позивача вказував на регулярне пошкодження ворогом інфраструктурних об`єктів, у зв`язку з чим, НЕК Укренерго в місті Кривий Ріг було запроваджено стабілізаційні відключення електроенергії. Також, зазначає, що у період з середини жовтня 2022 року на Дніпропетровщині збільшилася кількість повітряних тривог, що підтверджується інформацією з каналів оповіщення про повітряну тривогу, яку додано до заяви, та як наслідок, перебування гомадян в укриттях, в тому числі і співробітники відділень поштового зв`язку, адвокатів. Крім того, представник позивача посилається на Рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022, а також постанову Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, у якій Верховний Суд дійшов висновку, що протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду. Представник позивача вважає, що позивач має право на поновлення строку звернення до суду з данним позовом, оскільки, викладені вище причини пропуску строку звернення позивача до суду не залежали від волевиявлення останнього та є поважними.

Розглянувши подані представником позивача матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 122 КАС України визначено строки звернення до суду із адміністративним позовом.

Так, частинами 1, 2 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Зі змісту прохальної частини позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 оскаржує акт службового розслідування, на підставі якого винесений наказ №3779 від 24.10.2022 «Про результати службового розслідування» та відповідно наказ командира військової частини НОМЕР_2 №3779 від 24.10.2022 «Про результати службового розслідування» стосовно старшого солдата резерву 16 запасної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , однак, означену позовну заяву позивачем подано до суду лише 06.02.2023, що підтверджується відміткою відділення АТ "Укрпошта" на поштовому конверті.

З огляду на положення вимог ч. 5 ст. 122 КАС України, з матеріалів позовної заяви встановлено, що звертаючись до суду з даним позовом 06.02.2023, позивачем пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду, що представником позивача не заперечується.

Щодо визначення поважності причин пропуску строку звернення до суду, то суд вважає за необхідне вказати, що законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 06.03.2019 (справа №805/1985/18-а), від 04.09.2019 (справа №826/14779/15).

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2020 у справі №340/1225/20.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.01.2020 у справі №420/2045/19 та від 06.03.2019 у справі № 805/1985/18-а.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі №809/1087/17, від 22.11.2018 у справі №815/91/18, від 26.02.2020 у справі №826/14417/18.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, позивач посилається на безвідповідальність адвоката, до якого звернувся позивач за консультацією щодо строків звернення до суду з даним позовом, а також на введення в Україні правового режиму воєнного стану та наслідки такого введення.

Натомість, наведені обставини не можна вважати поважними та такими, що перешкоджали б позивачу своєчасному зверненню до суду за захистом свого порушеного права, з огляду на наступне.

Посилання представника позивача на те, що позивач розраховував на професійність адвоката, до якого позивач звернувся за консультацією, говорить про незаінтересованість позивача у справі.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain № 11681/85).

Разом з тим, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).

Разом з тим, суд наголошує, що вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

У кожному конкретному випадку суд досліджує обставини, зазначені позивачем, у їх сукупності із наданими доказами на підтвердження.

Проте, суд дійшов висновку, що доводи позивача про тривалий пошук відповідного фахівця, який надає професійну правничу допомогу, неякісне надання консультації таким фахівцем, а також про перешкоди, спричинені повітряною тривогою, відсутністю електрозабезпечення, неможливістю своєчасного направлення позову, не доведені належними доказами та не можуть бути враховані судом, з огляду на ту обставину, що позовна заява та документи, долучені до позовної заяви, подані та підписані самим позивачем, а не фахівцем, який надає професійну правничу допомогу.

Разом з тим, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, позивач посилається на те, що введення на території України правового режиму воєнного стану спричинило перешкоди позивачеві у вчасному зверненні до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Натомість, наведені обставини не можна вважати поважними та такими, що перешкоджали б позивачу своєчасному зверненню до суду за захистом свого порушеного права.

Так, відповідно до положень статей 12-2 та 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», суди Дніпропетровської області не припиняли, не призупиняли своєї діяльності та продовжували здійснювати правосуддя.

Суд наголошує, що відповідно до положень статей 12-2 та 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Дніпропетровський окружний адміністративний суд не припиняв, не призупиняв своєї діяльності та продовжував здійснювати правосуддя протягом всього періоду запровадження в країні воєнного стану.

Сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Вказані висновки викладенні у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Вищенаведені обставини спростовують доводи представника позивача у поданій заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Між тим, на вимогу суду позивачем не підтверджено поважність причин пропущення строку звернення до адміністративного суду належними доказами на підтвердження існування дійсних, істотних обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачеві звернутися до суду із означеним позовом. Представником позивача в заяві про усунення недоліків позовної заяви наведено лише обставини, які позивач вважає поважними і об`єктивними, однак, жодного доказу на їх існування позивачем не надано.

Враховуючи викладене, суд визнає неповажними наведені у заяві представника позивача причини пропуску строку звернення до суду.

У зв`язку з цим, суд доходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд звертає увагу, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, а саме, не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Вирішуючи питання поважності пропуску строку звернення суд зазначає, що позивачем не обґрунтовано та не підтверджено жодним доказом поважності причин пропуску строку звернення до суду із даною позовною заявою.

Таким чином, оскільки позивачем не наводиться та зі змісту матеріалів справи не вбачається будь-яких причин, які б об`єктивно та непереборно перешкоджали своєчасно звернутись до суду із даним позовом, що позбавляє суд можливості застосувати приписи КАС України у цілях визнання причин пропуску строку поважними, суд повертає позивачу позовну заяву.

Керуючись ст. 122, 123, 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування акта, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. ст. 293-295 КАС України.

Суддя О.В. Царікова