Справа № 595/1235/22
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 595/1235/22 пров. № А/857/17703/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В. Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

представника позивача: не з`явився

представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільської області на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2022 року у справі № 595/1235/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

суддя в 1-й інстанції Созанська Л.І.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Бучач,

дата складання повного тексту рішення 24.11.2022,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (даллі також відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 643559 від 23 вересня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 23 вересня 2022 року відносно нього поліцейським відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_2 була прийнята постанова, згідно якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ч. 6 ст. 121 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн..

Оскаржувану постанову вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню. При цьому покликається на те, що зазначеного адміністративного правопорушення не допускав, докази його вини відсутні та у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначені. Відповідачем при винесенні постанови не з`ясовано повно, всебічно та об`єктивно всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні. Вказує про те, що він не міг вчинити правопорушення, оскільки у його власності немає трактора SK Т-25. 23 вересня 2022 року о 15 год 45 хв ОСОБА_1 сидів на своєму міні-тракторі »CROSSER» С-185, який знаходився по АДРЕСА_1 . Крім цього, звертає увагу суду на те, що він не знаходився на АДРЕСА_2 , де нібито ним вчинено правопорушення і де складено протокол, оскільки такої вулиці в селі немає, тобто справу про адміністративне правопорушення розглянуто на неіснуючій вулиці. Також, штраф за вказані правопорушення не відповідає санкціям статей, за які його притягнуто до відповідальності. Зазначає, що він виїхав з поля і мав заїхати на спеціальну платформу, якою транспортує свій трактор. Дану платформу мав привезти його родич. Вважає, що вказана постанова не відповідає вимогам інструкції з оформлення адміністративних протоколів, тому підлягає скасуванню.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2022 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 643559 від 23 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень, провадження у справі - закрити.

Стягнуто в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом до суду, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп..

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що твердження позивача про те, що в нього немає трактора SK Т -25 не відповідає дійсності, оскільки на місці події працівника поліції марку трактора було казано на основі маркування здійсненого на кузові транспортного засобу, що підтверджується відеозаписом. Покликається на необґрунтованість твердження позивача про те, що постанова заповнена нерозбірливим почерком та із виправленнями, та з цього приводу звертає вагу на те, що в тексті постанови немає видимих закреслень та виправлень котрі б викривили зміст самої постанови, а нерозбірливість почерку є суб`єктивною оцінкою позивача. Апелянт додатково звертає увагу на умови заповнення бланку постанови, котрі чітко прослідковується з відеозапису, а саме: дощова погода, заповнення постанови в транспортному засобі.

Також вважає, що невірне зазначення вулиці в населеному пункті то наведені позивачем розбіжності є несуттєвими та такими, що не впливають на рішення справи по суті, оскільки сам населений пункт вказано вірно. Наголошує, що не може бути скасовано рішення прийняте правильно по суті через формальні підстави, тим більше факт спілкування з позивачем зафіксовано відеозаписом, наявним в матеріалах справи, що на думку апелянта підтверджує факт вчинення позивачем правопорушення.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 643559 від 23 вересня 2022 року, складеної інспектором СРПП відділення поліції № 2 (м. Бучач) Дорофеєм В.І. о 15 год. 10 хв. 23.09.2022, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП за порушення пункти 2.1а, 30.1 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Згідно постанови встановлюється, що ОСОБА_1 23 вересня 2022 року о 15 год 45 хв. в АДРЕСА_2 , керуючи трактором SKT-25, б/н, не мав права керування, оскільки відсутнє посвідчення водія, а також у водія був не зареєстрований причіп, чим порушив пункти 2.1а, 30.1 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції зокрема вказав про те, що належних та достатніх доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не надано та у постанові посилання на них відсутнє. Також суд зазначив, що інспектором СРПП відділення поліції № 2 (м. Бучач) Дорофеєм В.І. накладено адміністративне стягнення 23 вересня 2022 року о 15 год 10 хв., Окрім того, згідно вказаної вище постанови про накладення адміністративного стягнення від, 23 вересня 2022 року о 15 год 45 хв ОСОБА_1 керував трактором SKT-25 в с. Старі Петликівці по вул. Центральна, 50, однак, як вбачається із довідки № 37, виданої Бучацькою міською радою Тернопільської області 13 жовтня 2022 року адвокату Дзьобі О.Б., вулиці під назвою «Центральна» в селі Старі Петликівці Чортківського району Тернопільської області немає.

Суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факт порушення позивачем правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як належні та допустимі докази вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП, а сама постанова про накладення адміністративного стягнення не дає суду достатніх підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив дані адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР) встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом 2.1а ПДР визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Підпунктом 2.9 в ПДР передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

Згідно пункту 30.1 ПДР власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Керуючись ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч. 6 ст. 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (надалі Інструкція №1395) визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

При цьому особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст. 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Також, згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП містить перелік доказів в справі про адміністративне правопорушення. В тому числі зазначено, що це є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані в тому числі можуть підтверджуватись показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Керуючись приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням посадової особи, що розглядає справу, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що він не порушував правил дорожнього руху, постанова є незрозумілою, відповідач при її прийнятті не встановов дійсних обставин справи та зазначив місце правопорушення на неіснуючій вулиці.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачено, що за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що диспозиція ч. 6 ст. 121 КУпАП є бланкетною, тому при виявлені порушень, визначених цією частиною даної статті, у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності мають бути зазначені конкретні правила такої реєстрації, їх підпункт, пункт, назва, що створює умови для уникнення двозначності тлумачення складу адміністративного правопорушення.

Порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення визначений главою 22 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Слід вказати про те, що сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

На можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 №23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху». Зокрема в силу дії вказаного конституційного принципу всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС).

За приписами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Апеляційний суд встановив, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить інформацію, що правопорушення сталося о 15 год. 45 хв. 23.09.2022, однак постанова про притягення позивача до адміністративної відповідальності складена о 15 год. 10 хв. 23.09.2022.

Окрім того, згідно вказаної постанови ОСОБА_1 о 15 год 45 хв. керував трактором SKT-25 в с. Старі Петликівці по вул. Центральна, 50, однак, як вірно вказав суд першої інстанції, згілно довідки № 37, виданої Бучацькою міською радою Тернопільської області 13 жовтня 2022 року адвокату Дзьобі О.Б., вулиці під назвою «Центральна» в селі Старі Петликівці Чортківського району Тернопільської області немає.

Також, колегія суддів зазначає, що в графі 7 «до постанови додаються» зазначено про відео доказ, однак без зазначення про технічний засіб, за допомогою якого здійснено фотофіксацію чи відеозапис, тобто оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності в порушення вимог ч.3 ст.283 КУпАП не містить інформації про належну фіксацію правопорушення.

Водночас, ч.3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оспорюваній постанові покликань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фотофіксацію чи відеозапис, така фотофіксація чи відеозапис, згідно з вимогами статті 74 КАС України, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, від 05.03.2020 у справі №607/7987/17, які в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Відтак, колегія суддів вважає, що поданий до суду відеозапис є недопустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Інших належних та допустимих доказів вчинення позивачем інкримінованих йому адміністративних правопорушень відповідачами суду не надано та матеріали справи не містять.

Названі обставини не дають змоги колегії суддів однозначно оцінити дії ОСОБА_1 як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Крім того, в п. 30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Протилежного відповідачами не доведено ні в суді першої інстанції, ні під час перегляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми. Таким чином, важливим є визначити, чи належним чином національні органи влади використали свою свободу повноважень, звинувативши заявника у наклепі чи зловживанні посадовим становищем. Рішення у справі Ляшко проти України (Lyashko v. Ukraine) від 10 серпня 2006 р., Заява № 21040/02, п.47.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також звертає увагу на п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно дост.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ч.4 ст. 229, ст.ст. 250, 268, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільської області залишити без задоволення.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2022 року у справі № 595/1235/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 14 березня 2023 року