Справа № 320/5614/21
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 березня 2023 року

м. Київ

справа № 320/5614/21

адміністративне провадження № К/990/6542/23

перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року у справі №320/5614/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку, -

УСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення у період з червня 2015 по 19 жовтня 2018 року включно; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення у період з червня 2015 по 19 жовтня 2018 року включно; визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не проведення повного (остаточного) розрахунку з ОСОБА_1 при його переведенні 19 жовтня 2018 року; стягнення з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати індексації його грошового забезпечення у період з червня 2015 по 19 жовтня 2018 року включно, починаючи з 20 жовтня 2018 року по день ухвалення судового рішення у даній справі, який на день пред`явлення позовної заяви становить 358135,84 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 31 травня 2016 року по 09 жовтня 2018 року включно.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період з 31 травня 2016 року по 09 жовтня 2018 року включно.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не проведення повного (остаточного) розрахунку з ОСОБА_1 при його звільненні з військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, 09 жовтня 2018 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення за період з 31 травня 2016 року по 09 жовтня 2018 року включно), з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком за період з 10 жовтня 2018 року по 06 травня 2021 року та з подальшим утриманням з належного до виплати середнього заробітку встановлених законодавством податків та обов`язкових платежів.

У задоволенні решти адміністративного позову відмовлено.

23 лютого 2023 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі не навів та не довів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення судів підлягають перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Оскаржуючи вказані судові рішення, скаржник послався на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідач зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 13 березня 2020 року у справі №803/1565/17.

Проте скаржник обмежився лише посиланням на постанову Верховного Суду від 13 березня 2020 року у справі №803/1565/17. Між тим, формальне зазначення вказаної підстави касаційного оскарження суд відхиляє, оскільки самого лише зазначення постанови Верховного Суду недостатньо, скаржник повинен зазначити щодо застосування якої норми права в ній викладено висновок.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права у подібних правовідносинах судом апеляційної інстанції було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

З огляду на викладене, заявник касаційної скарги не виклав підставу касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року у справі № 320/5614/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя Н.А. Данилевич