Справа № 280/5608/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2023 року м. Дніпросправа № 280/5608/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року (суддя Семененко М.О., повне судове рішення складено 25 жовтня 2021 року) в справі № 280/5608/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі ГУ ДПС) про визнання протиправним та скасування рішення № 62792412 від 29.04.2021 р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 1 475,11 грн. та нарахування пені в розмірі 1 290,81 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення по задоволення позову.

Апелянтом приведено обґрунтування протиправності та невмотивованості рішення ДПС України від 03 червня 2021 року про результати розгляду скарги.

Крім того, вважає неправильним висновок суду першої інстанції, що позовна заява не містить аргументів щодо неправомірності рішення ГУ ДПС, адже ним в позовній заяві зазначено, що рішення не відповідає вимогам пункту 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а відповідачем таке твердження не спростовано, не надано доказів правомірності рішення.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

При цьому вважається, що позивач належним чином повідомлений про апеляційний розгляд справи, зважаючи на таке.

Позивач проживає у м. Мелітополь Запорізької області, який внесено до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні).

З метою належного повідомлення позивача про апеляційний розгляд справи на офіційному веб-сайті Третього апеляційного адміністративного суду розміщено відповідне оголошення.

Враховуючи, що позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд доходить до висновку про недоцільність подальшого відкладення розгляду справи та необхідність розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області (Мелітопольське управління) як платник єдиного внеску - фізична особа, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвокат).

24 березня 2021 року відповідачем прийнято рішення №240432411 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 20% в сумі 1 475,11 грн., а також нараховано пеню за період з 03 травня 2019 року по 02 вересня 2020 року в розмірі 1 290,81 грн., а всього на загальну суму 2 765,92 грн.

Позивач скористався процедурою адміністративного оскарження.

Рішенням про розгляд скарги Державної податкової служби України від 16 квітня 2021 року №8667/6/99-00-06-02-01-06 скасоване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24 березня 2021 року №240432411 ГУ ДПС у Запорізькій області, зазначено, що рішення вважається відкликаним з дня прийняття даного рішення, а скаргу фізичної особи, що здійснює незалежну професійну діяльність, (адвоката Кальченка А.В.) задоволено частково, зобов`язано ГУ ДПС у Запорізькій області сформувати та направити нове рішення з урахуванням вищенаведеного згідно з вимогами чинного законодавства.

В рішенні Державної податкової служби України від 16 квітня 2021 року №8667/6/99-00-06-02-01-06 зазначено, що скаржником належним чином не виконувались вимоги ст. 9 Закону №2464-VI, а саме: єдиний внесок за 2018 рік, ІІ-IV квартали 2019 року сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку. У зв`язку з чим ГУ ДПС у Запорізькій області винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24 березня 2021 року №240432411. Однак оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки винесено не за встановленою формою, що є порушенням п. 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953. Водночас, зазначено, що дане порушення не скасовує суму штрафної санкції та пені.

ГУ ДПС у Запорізькій області прийняло рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 29 квітня 2021 року №62792412, яким на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 20% в сумі 1 475,11 грн., а також нараховано пеню за період з 03 травня 2019 року по 02 вересня 2020 року в розмірі 1 290,81 грн., а всього на загальну суму 2765,92 грн.

Позивач подав скаргу від 11 травня 2021 року на рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 29 квітня 2021 року №62792412.

За результатами розгляду скарги позивача від 11 травня 2021 року Державна податкова служба України прийняла рішення про розгляд скарги від 03 червня 2021 року №12411/6/99-00-06-02-01-06, в якому зазначено, що оскаржуване рішення винесено на виконання рішення ДПС про результати розгляду скарги від 16 квітня 2021 року №8667/6/99-00-06-02-01-06, яким скасовано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24 березня 2021 року №240432411 ГУ ДПС у Запорізькій області та зобов`язано винести і направити нове рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, питання, порушене у скарзі, є фактично повторними та вже вирішено по суті. За таких обставин скарга не підлягає розгляду.

За даними інтегрованої картки платника єдиного внеску, починаючи з 02 травня 2019 року, за позивачем обліковується недоїмка з єдиного внеску, погашення якої відбувалось шляхом зарахування поточних платежів в рахунок погашення заборгованості в порядку черговості її виникнення.

Врахувавши, що позивач не наводить жодних аргументів щодо неправомірності застосування відповідачем штрафних санкцій та нарахування пені за період з 03 травня 2019 року по 02 вересня 2020 року в загальному розмірі 2765,92 грн., у тому числі щодо своєчасності/несвоєчасності сплати єдиного внеску, при цьому аргументи позивача стосуються виключно незгоди з результатами розгляду Державною податковою службою України його скарги від 11 травня 2021 року, а в силу вимог пункту 56.18 статті 56 ПК України процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору, тобто рішення Державної податної служби України, прийняті за наслідками вирішення податкового спору в досудовому порядку, не є актами реалізації контролюючими органами повноважень у сфері управлінської діяльності та не породжують для платника жодних правових наслідків, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області (Мелітопольське управління) як платник єдиного внеску - фізична особа, яка проводить незалежну професійну діяльність, (адвокат).

За відомостями інтегрованої картки платника єдиного внеску з 02 травня 2019 року за позивачем обліковується недоїмка з єдиного внеску, погашення якої відбувалось шляхом зарахування поточних платежів в рахунок погашення заборгованості в порядку черговості її виникнення.

ГУ ДПС в Запорізькій області 24 березня 2021 року прийнято рішення №240432411 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI застосовано штрафні санкції у розмірі 20% в сумі 1 475,11 грн., а також нараховано пеню за період з 03 травня 2019 року по 02 вересня 2020 року в розмірі 1 290,81 грн., а всього на загальну суму 2 765,92 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням ДПС від 16 квітня 2021 року №8667/6/99-00-06-02-01-06 скасоване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24 березня 2021 року №240432411 ГУ ДПС у Запорізькій області, рішення вважається відкликаним з дня прийняття даного рішення, скарга фізичної особи, що здійснює незалежну професійну діяльність, адвоката ОСОБА_1 задоволена частково, зобов`язано ГУ ДПС у Запорізькій області сформувати та направити нове рішення з урахуванням вищенаведеного.

ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 29 квітня 2021 року №62792412, яким на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 20% в сумі 1 475,11 грн., а також нараховано пеню за період з 03 травня 2019 року по 02 вересня 2020 року в розмірі 1 290,81 грн., а всього на загальну суму 2 765,92 грн.

За результатами розгляду скарги позивача від 11 травня 2021 року ДПС України прийнято рішення від 03 червня 2021 року №12411/6/99-00-06-02-01-06, в якому зазначено, що оскаржуване рішення винесено на виконання рішення ДПС про результати розгляду скарги від 16 квітня 2021 року №8667/6/99-00-06-02-01-06, яким скасовано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24 березня 2021 року №240432411 ГУ ДПС у Запорізькій області та зобов`язано винести і направити нове рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином питання, порушені у скарзі, є фактично повторними та вже вирішені по суті. За таких обставин скарга не підлягає розгляду.

Спірним в цій справі є питання правомірності рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 29 квітня 2021 року №62792412, при цьому за позицією позивача, ДПС України не розглянута скарга на це рішення по суті у встановлені строки, а тому скарга вважається повністю задоволеною, а рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 29 квітня 2021 року №62792412 є протиправним.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України № 2464-VI від 08 липня 2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом пункту 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI до платників єдиного внеску віднесено осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Статтею 25 Закону №2464-VI встановлені заходи впливу та стягнення, відповідно до пункту 2 частини одинадцятої якої податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною десятою статті 25 Закону №2464-VI визначено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відтак, самозайняті особи, зокрема, адвокати, є платниками єдиного соціального внеску.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного внеску. При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати. У разі, якщо має місце факт несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, до платника застосовуються штрафні санкції та нараховується пеня на суму недоїмки.

В цьому випадку, як вірно встановлено судом першої інстанції, відомостями інтегрованої картки платника єдиного внеску позивача підтверджено, що починаючи з 02 травня 2019 року за позивачем обліковується недоїмка з єдиного внеску, погашення якої відбувалось шляхом зарахування поточних платежів в рахунок погашення заборгованості в порядку черговості її виникнення.

Отже, оскільки документально підтверджено факт наявності у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску, контролюючим органом цілком правомірно застосовано до позивача штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 03 травня 2019 року по 02 вересня 2020 року у вигляді штрафу та пені.

Разом з тим, фактично підставою позову позивачем зазначено необґрунтованість рішення ДПС про результати розгляду скарги на рішення від 24 березня 2021 року №240432411, а також порушення ДПС процедури розгляду скарги платника.

Суд зазначає, що рішення про результати розгляду скарги платника податку, прийняте за наслідками вирішення податкового спору в досудовому порядку, не є актом реалізації контролюючими органами повноважень у сфері управлінської діяльності та не породжує для платника жодних правових наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 11 грудня 2018 року в справі № 810/864/16, від 08 вересня 2020 року у справі №826/24880/15, від 16 червня 2020 року у справі №810/1652/16.

Суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що адміністративний порядок оскарження рішення контролюючого органу є альтернативою судовому порядку. Це означає, що, не отримавши відновлення порушеного права у процедурі адміністративного оскарження, платник податку не позбавлений можливості доводити протиправність оскаржуваного ним рішення контролюючого органу в суді по суті податкового правопорушення.

Оскільки позивачем не зазначено інших підстав позову, ніж незгоду із рішенням про результати розгляду скарги, тобто не наведено аргументів по суті виявленого контролюючим органом порушення строку сплати єдиного внеску, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції про заявлення ним в позові, що оскаржене в цій справі рішення не відповідає вимогам пункту 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (в редакції наказу від 21 грудня 2020 року № 790), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953, є цілком незмістовними, адже в позовній заяві позивачем вказано, що рішення № 40432411 від 24 березня 2021 року скасоване ДПС України у зв`язку з тим, що «винесене не за встановленою формою, що є порушенням п.2 розділу VII «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», тобто цей аргумент стосується первісного рішення, яке не є предметом цього позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року в справі № 280/5608/21 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року в справі № 280/5608/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 13 березня 2023 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 13 березня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко