Справа № 140/8528/22
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року ЛуцькСправа № 140/8528/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека, відповідач 1), Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відділ Укртрансбезпеки, відповідач 2) про визнання протиправною та скасування постанови від 19.12.2022 № 350518.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що посадовими особами відповідача під час проведеної перевірки 16.11.2022 було здійснено перевірку транспортного засобу «RENAULT MIDLUM» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є позивач. За результатами проведеного контролю було виявлено відсутність товаро-транспортної накладної, що є порушенням статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

На підставі акту перевірки та долучених до нього документів оскаржуваною постановою до позивача, відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт» було застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17000 грн.

Позивач не погоджується із даною постановою та вважає її протиправною. Вказує на те, що відповідачем розгляд справи проведено у його відсутності.

Звертає увагу на ту обставину, що в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» позивач не був перевізником, а тому не може нести відповідальності за вчинене правопорушення, так як на момент перевірки автомобіль перебував в користуванні іншої особи, яка і здійснювала перевезення вантажу. Вказує, на те, що у відповідача відсутні докази того, що саме ним здійснювалося перевезення вантажу під час якого виявлено порушення чинного законодавства. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.12.2022 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позов представник відповідачів позовні вимоги заперечила, та зазначила, що посадовими особами Укртансбезпеки 16.11.2022 проведено рейдову перевірку, в ході якої виявлено відсутність ТТН під час перевезення вантажу, автомобілем з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить позивачу, що підтверджується відповідними документами.

Вказує на правильність кваліфікації дій позивача відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та те, що в розумінні вимог законодавства саме він в даному випадку є перевізником, на якого накладаються адміністративно господарські санкції за неоформлення документів, визначених статтею 48 даного Закону. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову повністю.

У відповіді на відзив позивач ще раз підтримав доводи позову.

У заперечені на відповідь на відзив представник відповідачів вказав, що розгляд справи проведено у відповідності до вимог чинного законодавства а оскаржувана постанова про накладення штрафу є правомірною.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що посадовими особами відповідача 16.11.2022 на автодорозі М-19 132 км проведено рейдову перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої складено акт №333492 (а.с.8).

Актом зафіксовано, що транспортним засобом марки «RENAULT MIDLUM» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 надавались послуги з перевезення вантажу, без наявності товарно-транспортної накладної, що є порушенням статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідачем 25.11.2022 рекомендованим листом направлено позивачу повідомлення від 24.11.2022 про те, що розгляд справи відбудеться 12.12.2022 за адресою: м.Луцьк, вул. Підгаєцька, 3, поверх 4 (а.с.35).

Позивачем подано клопотання про перенесення розгляду справи на 19.12.2022 (а.с.36).

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію, власником транспортним засобом марки «RENAULT MIDLUM» з реєстраційним номером НОМЕР_1 » є ОСОБА_1 (а.с.14).

19.12.2022 в.о.начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті, за результатами розгляду справи, винесено постанову № 350518, якою до ОСОБА_1 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 гривень (а.с. 37).

Як вбачається із накладної №403 від 16.11.2022, яка була надана перевіряючим під час перевірки, ТзОВ «Атлант Плюс» відпущено товар ТзОВ «ЮНІКА» (смт. Люблинець) (а.с.34).

Водій ОСОБА_2 відповідно до наказу № 17 від 31.01.2017 прийнятий на роботу у ТзОВ «Атлант Плюс» (а.с.16) та згідно наказу №17/1 від 31.01.2017 за ним закріплено службовий автомобіль ГАЗ 33023, р.н. НОМЕР_2 (а.с.17).

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами та спірному рішенню, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частин сьомої, чотирнадцятої статті 6 Закону України від 05.04.2001 №2344-ІII Про автомобільний транспорт (далі Закон №2344-ІII) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 1, абзацом першим пункту 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Абзацом третім пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 №592 Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Волинській області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 №196-р Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, зокрема Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, реорганізувавши шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Волинській області та Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» утворено відділ державного нагляду (котролю) у Волинській області.

Отже, здійснення державного нагляду і контролю за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства є повноваженнями відповідачів.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) визначає Порядок «Проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі», затвердженого постановою КМ України №1567 від 08.11.2006 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок №1567).

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи (пункт 3 Порядку №1567).

Згідно із пунктами 2, 4 Порядку №1567 Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 11, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Як визначено пунктом 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Стаття 48 Закону №2344-ІІІ визначає перелік документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частиною 2 даної статті визначено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з частиною 3 статті 48 Закону №2344-ІІІ при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.

Отже, здійснення державного нагляду і контролю за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства є повноваженнями відповідачів.

Відповідно до пунктів 20, 21 Порядку №1567 при виявленні під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

За правилами, встановленими пунктами 25-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

За приписами абзацу третього частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У Законі №2344-ІІІ (стаття 1) наведені терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; замовник транспортних послуг юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Фактичною підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності відповідно до статті 60 Закону №2344-ІІІ стало встановлення посадовими особами територіального органу Укртрансбезпеки факту надання позивачем послуг з перевезення вантажу без наявності ТТН.

Зокрема, такий висновок зроблено в акті перевірки від 16.11.2022 №333492.

Проаналізувавши зібрані по справі докази суд вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами не було доведено факту вчинення позивачем даного порушення і, що саме він виступав автомобільним перевізником, виходячи з наступного.

Актом перевірки зафіксовано загальні відомості про автомобіль (марка, номерний знак), серія і номер свідоцтва про реєстрацію, дані про водія. Однак, в акті перевірки не вказано інформацію про вантаж, хто є його відправником та одержувачем, відсутні пояснення водія про те від кого та куди він здійснює перевезення.

Висновок відповідача про те, що перевізником виступає позивач ґрунтується лише на тому, що автомобіль, яким здійснювалось перевезення зареєстровано за ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що акт перевірки - це лише один із доказів, який повинен братися до уваги під час розгляду справи про адміністративне (чи інше) правопорушення. Чинним законодавством не визначено такий акт як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником. Даний документ є лише службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог чинного законодавства відповідними суб`єктами, однак наведені в акті обставини повинні бути підтвердженні іншими доказами.

Як стверджує позивач, вказаний автомобіль ним було передано своєму знайомому ОСОБА_2 для власних господарських цілей, про що свідчить наявність у водія при проведення перевірки відповідного свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу.

Слід зауважити, що норми статті 16 Закону України «Про дорожній рух» надають право власнику автомобіля, або водію довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування.

При цьому, факт передачі такого автомобіля в користування може бути підтверджено наявністю відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та не вимагає від особи оформляти будь-які додаткові документи.

Більш того, долучені до справи матеріали свідчать про те, що на момент проведення перевірки 16.11.2022 керував транспортним засобом саме водій ОСОБА_2 , який не перебуває в трудових відносинах із позивачем та є працевлаштованим у ТзОВ «Атлант плюс», що підтверджується відповідними наказами.

У товарній накладній №403 від 16.11.2022, яка була пред`явлена посадовим особам відповідачів водієм під час перевірки вбачається, що відправником товару є ТзОВ «Атлант-плюс», а одержувачем ТзОВ «Юніка».

Вказане підтверджує ту обставину, що на момент проведення перевірки відповідачем, позивач не здійснював експлуатацію даного транспортного засобу, оскільки він тимчасово вибув з його володіння.

Тобто, вказане свідчить про те, що до перевезення вказаного вантажу позивач немає ніякого відношення.

На думку суду, сама по собі належність на праві власності автомобіля марки «RENAULT MIDLUM» з реєстраційним номером НОМЕР_1 » ОСОБА_1 не може бути підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої абзацом третім частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, оскільки відповідачі не надали належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки 16.11.2022 позивач на зазначеному транспортному засобі надавав послуги з перевезення вантажів на замовлення та, що він є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ.

На думку суду, в ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки акту перевірки від 16.11.2022 року №333492 про порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

При цьому суд не приймає до уваги твердження відповідачів про те, що будь-якої інформації про трудові, орендні правовідносини або ж інші відомості, які могли бути враховані під час проведення перевірки надано не було, враховуючи наступне.

Як вже зазначалося вище, нормами статті 16 Закону України «Про дорожній рух» дозволено передачу автомобіля у користування іншій особі без оформлення договору.

Під час проведення перевірки посадовими особами не відбиралось пояснення у водія з приводу використання ним транспортного засобу. У акті перевірки відсутні відомості про те, що водій відмовився від дачі таких пояснень.

Надаючи автомобіль у тимчасове користування власник міг і не знати про те, що користувач буде використовувати його не для власних потреб як було обумовлено, а для перевезення вантажу в інтересах товариства на якому він працює.

Саме у товарній накладні №403, яка була пред`явлена під час перевірки були зазначені дані про відправника вантажу та вантажоотримувача, якими виступали товариство, а не позивач.

Під час розгляду справи, відповідач відповідно до наявних у нього повноважень, мав можливість вказані обставини встановити та перевірити.

Також суд дійшов висновку про порушення відповідачами вимог пунктів 26, 27 Порядку №1567 в частині належного повідомлення позивача про час місце розгляду справи.

Зокрема, в матеріалах справи містяться дані про те, що позивач належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи на 12.12.2022. Однак, за клопотанням позивача відповідачем було відкладено розгляд справи на 19.12.2022.

На час розгляду справи 19.12.2022 у відповідача не було доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи (під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням) і таких доказів суду не надано.

Саме по собі повідомлення від 24.11.2022 (а.с.35) не вказує, що позивач був інформований про дату, час і місце розгляду справи. Відсутність доказів, які б давали можливість суду пересвідчитись про повідомлення позивача про розгляд справи, дає підстави для висновку про те, що останній був позбавлений можливості надати пояснення, заперечення за встановленими актом перевірки обставинами та надати докази для його спростування.

При цьому суд звертає увагу, на те, що навіть при відкладенні розгляду справи відповідачем за клопотанням позивача, контролюючий орган в силу приписів Порядку №1567 зобов`язаний повідомити належним чином про наступне місце і час розгляду, чого в даному випадку не має.

Також при розгляді даної справи суд враховує наступне.

Згідно із абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом частини першої статті 238, частини першої статті 239 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до частин першої, другої статті 241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Отже, за своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ, є адміністративно-господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання та у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 55 ГК України суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до частини першої статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Таким чином, суб`єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону № 2344-ІІІ, може бути лише суб`єкт господарювання, зокрема, фізична особа-підприємець.

Згідно із статтею 1 Закону № 2344-ІІІ у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв.

На думку суду, норми Закону № 2344-ІІІ поширюються також і на автомобільних перевізників, які не є суб`єктами господарювання, проте до відповідальності у вигляді застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до статті 60 вказаного Закону можна притягнути лише фізичних осіб - суб`єктів господарювання.

Такий висновок суду підтверджується також Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (з наступними змінами та доповненнями, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 1567), пунктами 20 - 29 якого та додатком 5 до нього передбачено, що адміністративно-господарський штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовується до фізичної особи - суб`єкта господарювання.

Разом з тим, як на час складання акту перевірки від 16.11.2022, так і на момент прийняття оскаржуваної постанови від 19.12.2022 позивач не був суб`єктом господарювання, і вказана обставина не заперечується представником відповідача Укртрансбезпеки.

Згідно із частиною другою статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз норм законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, та встановлені у справі обставини вказують на те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності прийнятого рішення про накладення штрафу на позивача за порушення норм про автомобільний транспорт, оскаржувана постанова від 19.12.2022 року №350518 прийнята з порушенням процедури розгляду справи, необ`єктивно (без урахування усіх обставин справи, що мають значення для прийняття рішення), без доведення обставин належними і достатніми доказами, тому є протиправною і підлягає скасуванню судом.

За таких обставин суд дійшов переконання, що позов слід задовольнити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір, сплачений згідно з квитанцією №50 від 26.12.2022 (а. с. 6) в сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 19.12.2022 № 350518 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач 1: Державна служба України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ).

Відповідач 2: Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (43020, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3).

Суддя Р.С. Денисюк