Справа № 640/31060/20
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОРТ-ЕРА» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СПОРТ-ЕРА» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 03.09.2020 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 4 280, 00 грн, №, яким зменшено розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 122 355,00 грн та №, яким встановлено порушення п. 44.1, п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України та застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 1 020, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії податкового органу щодо проведення позапланової невиїзної перевірки позивача та винесені податкових повідомлень-рішень не базуються на вимогах чинного законодавства України, а встановлені та викладені фактичні дані не відповідають дійсності. На переконання позивача, враховуючи те, що повідомлення про початок перевірки з копією наказу було вручено йому в останній день перевірки, відповідач не мав права проводити перевірку. Позивач звертає увагу, що контролюючий орган безпідставно провів документальну позапланову невиїзну перевірку та фактично вийшов за межі предмету перевірки і перевіряємого періоду, включивши до предмету перевірки суми від`ємних значень і податкового кредиту, які безпосередньо відносяться до попередніх двох звітних (податкових) періодів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом протиправно було проведено позапланову невиїзну перевірку, а матеріалами справи спростовано, викладені в акті перевірки порушення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені адміністративного позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що контролюючим органом виконано вимоги Податкового кодексу України щодо повідомлення позивача про проведення позапланової невиїзної перевірки, що не було враховано судом першої під час ухвалення оспорюваного рішення. По суті виявлених порушень апелянт зазначає, що позивач станом на дату завершення перевірки не направляв на його адресу документів, а подані позивачем документі разом з запереченням на акт перевірки не підтверджують від`ємне значення з ПДВ задеклароване у рядку 16 звітної податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року у сумі 125 779, 00 грн.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «СПОРТ-ЕРА» із квітня 2012 року зареєстроване, як юридична особа. Основним видом економічної діяльності ТОВ «СПОРТ-ЕРА» є (93.11) Функціювання спортивних споруд.

Наказом №4812 від 17.07.2020 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «СПОРТ-ЕРА» наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «СПОРТ-ЕРА» з 24.07.2020 по дату завершення перевірки, тривалістю 5 робочих днів з питань законності декларування від`ємного значення ПДВ, яке становить більше 100, 000 грн за травень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 18.06.2020 №).

Головне управління ДПС у м.Києві листом №105228/10/26-15-05-04-02 від 24.07.2020 «Про надання інформації» повідомило ТОВ «СПОРТ-ЕРА» про необхідність надання усіх наявних документів по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за періоди, у яких виникло від`ємне значення з податку на додану вартість, а саме за березень 2020 року.

За результатом перевірки складено акт №702/26-15-05-04-02/38150725 від 12.08.2020.

18.08.2020 не погоджуючись з актом перевірки, позивач подав заперечення на нього.

В подальшому на підставі акту контролюючим органом 03.09.2020 винесені наступні податкові повідомлення - рішення:

1) № , яким встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та застосовано штрафні санкції на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 4 280, 00 грн, яка включає суми: 3 424, 00 грн за податковими зобов`язаннями та 856, 00 грн за штрафними санкціями;

2) № , яким встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 122 355, 00 грн;

3) № , яким встановлено порушення п. 44.1, п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України та застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 1 020, 00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішеннями були оскаржені позивачем до ДПС України в адміністративному порядку, проте 05.11.2020 за результатом розгляду скарги, ДПС України залишило податкові повідомлення-рішення - без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом (п. 78.4 ст. 78 ПК України).

Пунктом 79.1 статті 79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених ст.ст 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, незважаючи на визначену п. 79.3 ст. 79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім, що також узгоджується із приписами пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, такий вид перевірки, як позапланова невиїзна, без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Так, судом установлено, що наказ «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «СПОРТ-ЕРА» від 17.07.2020 №4812, повідомлення від 21.07.2020 №103682/10/26-15-05-04-02 направлено позивачу 22.07.2020 про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, а отримано, як зазначає позивач, 30.07.2020, тобто в останній день перевірки.

При цьому, доказів протилежного контролюючим органом не було надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 42.1 ст. 42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Згідно п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзацом 3 п. 42.4 ст. 42 ПК України визначено, що датою вручення платнику податків документа є зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків - якщо документи направлялись в електронному вигляді.

Абзацом 2 п. 42.5 ст. 42 ПК України передбачено, що документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, находження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з їх причин.

Таким чином, враховуючи приписи ПК України, надіслані податковим органом вищезазначені документи вважаються врученими платнику податків саме 30.07.2020.

Разом з тим, згідно інформації, що міститься у акті №702/26-15-05-04-02/38150725 від 12.08.2020, документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання ТОВ «СПОРТ-ЕРА» податкового законодавства проведено у період із 24.07.2020 по 30.07.2020, тобто до моменту вручення позивачу наказу №4812 від 17.07.2020 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «СПОРТ-ЕРА» та повідомлення від 21.07.2020 №103682/10/26-15-05-04-02.

При цьому, доказів, що вищезазначені документи направлялись також через електронний кабінет платника податків, матеріали справи не містять.

Верховний Суд України у постанові від 25.01.2015 у справі №21-425а14 зробив правовий висновок відповідно до якого, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Наведена позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 23.09.2022 у справі №320/3827/19 та від 29.07.2021 у справі № 540/1899/19.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не було дотримано вимог ПК України в частині ознайомлення позивача про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки до її початку, у встановлений законом спосіб.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 12.08.2020 у справі №160/2116/19 зазначив, що завчасне (до початку перевірки) повідомлення про час та місце її проведення перевірки є гарантією права платника податку на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку, а також необхідних пояснень з питань, що слугували призначенню податкової перевірки. Так, вимога, яку ПК України ставить до контролюючого органу, щодо необхідності пересвідчитись чи вручено платнику податків у визначений законодавством спосіб копію наказу про проведення невиїзної документальної перевірки, кореспондує із зазначеними в ст. 17 ПК України правами платника податків.

З урахуванням наведеного обставини дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки входить до предмету доказування для цілей вирішення цього спору й підлягає першочерговому дослідженню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що документальну позапланову невиїзну перевірку позивача було проведено з порушенням вимог ПК України, а тому вона є протиправною та незаконною.

Щодо висновків акту №702/26-15-05-04-02/38150725 від 12.08.2020 по суті виявлених порушень колегія суддів зазначає наступне.

Перш за все, колегія суддів зауважує, що в акті №702/26-15-05-04-02/38150725 від 12.08.2020 зазначено, що позивачем не було надано до перевірки документів щодо підтвердження показників, задекларованих в податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року.

Разом з тим, як було встановлено вище, надіслані податковим органом документи згідно вимог ПК України вважаються врученими платнику податків лише 30.07.2020, тобто в останній день перевірки, тому позивач був позбавлений можливості надати підтверджуючі документи щодо задекларованих показників податкових зобов`язань з ПДВ за травень 2020 року під час проведення самої перевірки.

При цьому, 30.07.2020 за вих№30/07-20 ТОВ «СПОРТ-ЕРА» на виконання вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення та описом вкладення направлено на адресу контролюючого органу первинні документи, які, на переконання платника податку, підтверджують числові значення декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за травень 2020 року, а саме: ряд платіжних доручень, рахунків, акти наданих послуг, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), видаткових накладних, договір, додаткових угод до нього.

Так, відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.6 ст. 44 ПК України встановлено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в п. 86.7 ст. 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку п. 86.7 ст. 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до п. 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1 020 гривень.

Як вже зазначалось вище, 30.07.2020 за вих№30/07-20 ТОВ «СПОРТ-ЕРА» на виконання вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України засобами поштового позивачем було направлено первинні документи, які, на переконання платника податку, підтверджують числові значення декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за травень 2020 року.

Отже, вказані вище обставини доводять, що позивач надавав наявні у нього документи, тобто виконав вимоги ПК України, а тому відповідачем не доведено порушення позивачем приписів п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України, що свідчить про протиправність податкового повідомлення-рішення від 03.09.2020 № .

Також, зі змісту акту перевірки №702/26-15-05-04-02/38150725 від 12.08.2020 вбачається, що позивачем не підтверджено задеклароване від`ємне значення по податку на додану вартість в сумі 125 799, 00 грн за попередні періоди, які мали вплив на формування від`ємного значення за травень 2020 року.

Так, згідно п. 200. 1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Тобто, за правилами п. 200.1 ПК України від`ємне значення розраховується як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду і сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до ст. 202 ПК України звітним (податковим) періодом з ПДВ є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених ПК України, календарний квартал.

Згідно п. 203.1 ст. 203 ПК України податкова декларація з ПДВ подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

У рядку « 02» поданої позивачем податкової декларації з ПДВ звітним (податковим) періодом є «травень 2020 року».

Тобто, чинні положення ПК України визначають такий порядок розрахунку від`ємного значення з податку на додану вартість у звітному (податковому) періоді:

Від`ємне значення за травень 2020 рік = сума податкового зобов`язання за травень 2020 рік - сума податкового кредиту за травень 2020 рік.

Сума податкового зобов`язання за травень 2020 рік визначена у рядку « 1.1» податкової декларації з ПДВ та складає 194 900, 00 грн (у зв`язку з відсутністю у звітному періоді доходів та прибутку).

Сума податкового кредиту за травень 2020 рік визначена у рядку « 10.1» колонки «Б» податкової декларації з ПДВ та складає 204 096, 00 грн і коригування податкового кредиту у розмірі (-) 12 620, 00 грн (рядок 14 декларації).

Підрахувавши податкові зобов`язання з урахуванням податкового кредиту і його коригування, виходить позитивне значення за звітній (податковий) період «травень 2020 рік» у розмірі 3 426, 000 грн, яка складається: 194 900, 00 грн - (204 096, 00 грн - 12 620, 00 грн) = 3 424, 00 грн.

Таким чином, при позитивному значенні за звітній (податковий) період «травень 2020 рік» у відповідача були відсутні підстави для проведення документальної позапланової перевірки на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України за звітний (податковий) період - травень 2020 року, визначений в Наказі № 4828 від 17.07.2020.

Отже, загальна сума від`ємного значення у розмірі 122 355, 00 грн, щодо якої складено податкове повідомлення-рішення виникла в наслідок того, що в травні 2020 року було задекларовано позитивне значення у розмірі 3 426, 00 грн, яке складається: 125 779, 00 грн - 3 424, 00 грн = 122 355, 00 грн.

Зазначена інформація відображена у Таблиці 1 Додатку 2 до податкової декларації з ПДВ.

Згідно п. 46.1 ст. 46 ПКУ податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків) щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Як було зазначено вище, до податкової декларації і додатку 2 до податкової декларації за травень 2020 року, позивачем було задекларовано податкові зобов`язання у розмірі 194 900, 00 грн (рядок 9 декларації), податковий кредит в сумі 204 096, 00 грн (рядок 10.1 декларації), коригування податкового кредиту у розмірі (-) 12 620, 00 грн (рядок 14 декларації), які було сформовано по господарським операціям, здійсненим у звітному (податковому) періоді - травні 2020 року.

В рядку 16 та 16.1 податкової декларації за травень 2020 року було зараховано та включено відповідно до пп. «в» п. 200.4 ст. 200 ПК України податковий кредиту розмірі 125 779, 00 грн, що сформувався з від`ємних значень по господарським операціям, які були здійснені в минулих звітних (податкових) періодах і які були задекларовані у березні - на суму 125 779, 00 грн.

В силу вимог податкового законодавства, позивач зобов`язаний вносити відомості про сформовані від`ємні значення у попередні звітні (податкові) періоди та зараховувати їх до складу податкового кредиту в наступні звітні (податкові) періоди.

Однак, зазначені відомості, які були задекларовані у березні - на суму 125 779, 00 грн, не впливають на загальну суму нарахованого та сплаченого податкового зобов`язання за травень 2020 року, оскільки не мають відношення до господарських операцій і взаємодій з контрагентами, які були здійснені у травні 2020 року.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктами 200.1-200.3 статті 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу-

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пп. 5 п. 4 розділу 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21:

У рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.

Тобто, як вже зазначалось вище, позивачем до податкової декларації за травень 2020 року було лише перенесено і включено до податкового кредиту від`ємні значення, які сформувались в минулих звітних (податкових) періодах, і які відповідно до пп. «в» п. 200.4 ст. 200 ПК України повинні зараховуватися платником податків до податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Враховуючи викладене, завищення від`ємного значення податкового зобов`язання на суму 122 355, 00 грн ґрунтується виключно на зарахуванні суми від`ємних значень, які вже були сформовані та задекларовані у попередні (звітні) періоди ТОВ «СПОРТ-ЕРА.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Оскільки контролюючим органом завищення від`ємного значення за травень 2020 року позивачу нараховано протиправно, відсутня підстава для застосування положень згаданої норми для застосування штрафних санкцій, що свідчить про протиправність податкових повідомлень-рішень від 03.09.2020 №4 та №.

Крім того, контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що згідно даних системи автоматичного співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України перевіркою встановлено розбіжності між сумами податкового кредиту з ПДВ, задекларованого TOB «СПОРТ-ЕРА», та сумами податкових зобов`язань з ПДВ, задекларованих постачальниками, а саме:

Рядок 12 TOB «ЕПІЦЕНТР К» відхилення суми ПДВ у розмірі 619, 42 грн, проте дані твердження контролюючого органу спростовуються матеріалами справи, а саме: платіжним дорученням №39751 від 21.05.2020, рахунком №Счт/02-0865631 від 20.05.2020, платіжним дорученням №39853 від 29.05.2020, рахунок №Счт/ВК-0011477 від 27.05.2020, зареєстрованими податковими накладними отриманими від ТОВ «Епіцентр-К»: 21.05.2020 на суму 154, 84 грн, 29.05.2020 на суму 464, 58 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів, що у спірних правовідносинах оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 03.09.2020 №, №, № прийняті з дотриманням вимог закону, у тому числі не довів конкретного факту допущення позивачем податкового порушення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова