Справа № 500/2894/22
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/2894/22 пров. № А/857/448/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року, ухвалене суддею Дерех Н.В. у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 500/2894/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати заборгованості з щомісячних страхових виплат за період з 01.01.2018 року по 31.05.2022 року;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області виплатити заборгованість з щомісячних страхових виплат за період з 01.01.2018 року по 31.05.2022 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість з виплати щомісячних страхових виплат перед позивачем відсутня, а тому відповідач не має підстав їх виплачувати за минулий час.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що з 01.01.2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві припинило виплату страхових виплат. Припинення виплат позивач вважає безпідставним, а тому, на його думку, перед ним утворилась заборгованість зі страхових виплат, яку відповідач зобов`язаний виплатити за минулий час.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач перебуває на обліку в органах Фонду соціального страхування України з 22.03.2005 року, як отримувач щомісячних страхових виплат, у зв`язку із нещасним випадком на виробництві.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою (довідка від 26.04.2022 року № 6117-).

26.05.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив відповідача повідомити про розмір заборгованості щомісячних страхових виплат з 01.01.2018 року.

У відповідь, відповідач, листом від 03.06.2022 року № 22-01-11/588, повідомив позивача про те, що у відповідача відсутня інформація про розмір заборгованості щомісячних страхових виплат.

03.06.2022 року відповідач прийняв постанову № 61002/136113/27600/2, на підставі якої поновив та продовжив з 01.05.2022 року виплату раніше призначеної щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку (щомісячні страхові виплати), в сумі 2430,31 грн., безстроково.

Листом від 26.07.2022 року № 22-01-11/819 відповідач повідомив позивача, що заборгованість Фонду перед позивачем відсутня.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що щомісячні страхові виплати позивачу були припинені з 01.01.2018 року, на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Деснянській районній в місті Києві державній адміністрації (витяг з Протоколу № 1 від 18.01.2018 року).

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Згідно із ст. 7 вказаного Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно з частиною 7 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-ХІV (далі - Закон № 1105-ХІV), якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Апеляційний суд, на підставі матеріалів справи, встановив те, що позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримував щомісячні страхові виплати у Фонді з 01.04.2015 року по 31.12.2017 року.

З 01.01.2018 року виплату щомісячних страхових виплат позивачу було припинено на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Деснянській районній в місті Києві державній адміністрації (витяг з протоколу № 1 від 18.01.2018 року).

З 01.05.2022 року, на підставі постанови відповідача № 61002/136113/27600/2, позивачу продовжено виплату раніше призначеної щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку (щомісячні страхові виплати), в сумі 2430,31 грн., з 01.05.2022 року безстроково.

Із наведеного слідує, що заборгованість Фонду, зі страхових виплат, перед позивачем, за період з 01.01.2018 року по 01.05.2022 року, відсутня, оскільки з 01.01.2018 року виплата щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності (щомісячні страхові виплати) була припинена на підставі рішення, яке є чинним і не скасоване, а, починаючи з 01.05.2022 року, виплата цієї допомоги була відновлена.

Зважаючи на наведене, відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті заборгованості за минулий період, оскільки така відсутня.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року у справі № 500/2894/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 14.03.2023 року