Справа № 520/15027/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

02 березня 2023 року № 520/15027/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Лапіної Ю.В.,

представника відповідача Гвоздецької О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог, яку було задоволено ухвалою суду від 02.03.2023 року, просить суд:

- визнати протиправним наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.07.2021 року № 48 о/с дск в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника 6 відділу (розробки та застосування спеціальних технічних засобів) УОС ГУНП в Харківській області за пунктом 4 (у зв`язку зі скороченням штатів) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 134811,00 грн.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 90000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням суду по справі №520/5762/2020 його було поновлено на посаді на службі в органах Національної поліції України. На виконання вказаного судового рішення позивача наказом від 09.04.2021 року №24 о/с дск було поновлено на посаді. В подальшому, наказом відповідача від 07.07.2021 року № 48 о/с дск позивача було звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника 6 відділу (розробки та застосування спеціальних технічних засобів) УОС ГУНП в Харківській області за пунктом 4 (у зв`язку зі скороченням штатів) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». На переконання позивача, зазначений наказ є протиправним та таким, що порушує його права, оскільки відповідачем не було дотримано процедури, передбаченої ст.ст. 68, 77 Закону України «Про Національну поліцію». Також, позивачем вказано на обставини того, що відповідачем не було проведено повного розрахунку із ним у день звільнення, у зв`язку з чим на його користь підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В той же час, розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем також було проведено протиправно, чим порушено права. Порушення його прав призвело до завдання позивачу моральної шкоди в розмірі 90000,00 грн. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 16.08.2021 року прийнято вищевказаний позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в підготовчому засіданні.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов, проти заявленого позову заперечував та зазначив, що звільнення позивача було здійснено відповідно до норм діючого законодавства з дотриманням його процедури. Отже, на думку відповідача, позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач або представник позивача в судове засідання, призначене на 01.03.2023 року, не прибули, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Позивачем було подано через канцелярію суду заяву, в якій останній просить суд розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти поданого позову заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач з 01.08.2002 року до 04.04.2020 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, Національній поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 03.04.2020 року № 22 о/с позивача звільнено відповідно до пункту 4 (у зв`язку зі скороченням штатів) частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію зі служби в поліції: майора поліції ОСОБА_1 (0081526), заступника начальника 6 відділу (розробки та застосування спеціальних технічних засобів) УОС ГУНП в Харківській області, з 04.04.2020 з компенсацією за невикористану частину чергової відпустки календарного року в кількості 1 доби.

Позивач, вважаючи своє звільнення зі служби в поліції протиправним, звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року по справі №520/5762/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 03.04.2020 року № 22 о/с в частині звільнення зі служби в поліції: майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника 6 відділу (розробки та застосування спеціальних технічних засобів) УОС ГУНП в Харківській області за пунктом 4 (у зв`язку зі скороченням штатів) частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію; поновлено майора поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника 6 відділу (розробки та застосування спеціальних технічних засобів) УОС ГУНП в Харківській області з 04.04.2020 року; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ - 40108599) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 04.04.2020 року по 05.04.2021 року (367 календарних днів) у сумі 183254 (сто вісімдесят три тисячі двісті п`ятдесят чотири) грн. 11 коп. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів; звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника 6 відділу (розробки та застосування спеціальних технічних засобів) УОС ГУНП в Харківській області з 04.04.2020 року; звернуто до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ - 40108599) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 04.04.2020 року по 05.04.2021 року в межах суми стягнення за один місяць (30 календарних днів) в сумі 14979 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять ) грн. 90 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 року заяву позивача про відшкодування судових витрат задоволено; стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. та суму витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, підготовкою до розгляду справи, у розмірі 1385 (одна тисяча триста вісімдесят п`ять) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ - 40108599).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишено без задоволення; рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 по справі № 520/5762/2020 залишено без змін.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2021 року виправлено описки в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2021 року (скороченому рішенні) по справі № 520/5762/2020, правильно зазначивши у вступній частині постанови після слів "... адміністративну справу": "за апеляційною ОСОБА_1 та апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області", та виклавши абзац 1 резолютивної частини постанови в такій редакції: "Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення".

Ухвалою Верховного Суду від 30.11.2021 року касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року, додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди повернути особі, які її подала.

Судовим розглядом справи встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.04.2021 року № 24 о/с дск з 04.04.2020 року ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника 6 відділу УОС ГУНП в Харківській області, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, із зазначенням такої підстави як рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року по справі № 520/5762/2020.

Як вказано позивачем, з зазначеним наказом його було ознайомлено 29.04.2021 року, що підтверджується актом, складеним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 29.04.2021 року.

В подальшому, з 05.04.2021 року по 28.04.2021 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією листка непрацездатності.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, вказані обставини свідчать на користь того, що фактичне поновлення його на посаді відбулось 29.04.2021 року та саме в зазначений день його повідомлено про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року у справі № 520/5762/2020, а також ознайомлено з наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.04.2021 року № 24 о/с дск.

В той же день, 29.04.2021 року, одночасно з ознайомленням з наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.04.2021 року № 24 о/с дск, Головне управління Національної поліції в Харківській області попередило позивача про можливе наступне звільнення зі служби в поліції через два місяці, у зв`язку із здійсненням реорганізації згідно з наказом Національної поліції від 27.01.2020 року № 64 дск.

Під час розгляду справи позивачем вказано, що наказ Національної поліції від 27.01.2020 року № 64 дск разом з додатками для ознайомлення йому не надано, що підтверджується листом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14.05.2020 року № 17/384.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.07.2021 року № 48 о/с дск було з 08.07.2021 року звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника 6 відділу (розробки та застосування спеціальних технічних засобів) УОС ГУНП в Харківській області за пунктом 4 (у зв`язку зі скороченням штатів) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивачем вказано, що зазначений наказ відповідача є протиправним та таким, що порушує його права, оскільки був виданий без дотримання встановленої законодавством процедури. Також, позивачем наголошено на обставинах того, що відповідачем при проведенні процедури звільнення не було проведено повного розрахунку. Так, при звільненні, що відбулось 08.07.2021 року, позивачем було заявлено вимогу про проведення з ним розрахунків, надання йому письмового розрахунку щодо грошового забезпечення, але розрахунок із ним було частково проведено лише 19.07.2021 року, тобто з затримкою 12 днів. При цьому, 19.07.2021 року було виплачено лише грошове забезпечення за період з 09.04.2021 року по 08.07.2021 року, а також до виплати підлягала сума 5319,00 грн. додатково до раніше виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні, але виплачена така сума була лише 29.10.2021 року. Отже, кількість днів затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 113 днів. В той же час, позивачем вказано, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачена не у повному обсязі, оскільки розрахунок такої було проведено виходячи з 01 року 03 місяців 03 днів, але загальна вислуга років в поліції становить 18 років 11 місяців 07 днів, у зв`язку з чим стягненню на користь позивача підлягає сума такої допомоги у розмірі 134811,00 грн. В той же час, попередньо виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 127329,49 грн. згідно наказу відповідача від 03.04.2020 року №22 о/с поверненню не підлягає, а нормами діючого законодавства не передбачено донарахування одноразової грошової допомоги при звільненні. Вказані обставини свідчать про не проведення остаточного розрахунку із позивачем.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Положеннями ч.2 ст.38 Конституції України визначено, що громадянам гарантовано рівне право доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частиною шостою зазначеної статті Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями ст.59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до приписів ст. 13 Закону України "Про Національну поліцію" систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Згідно із положеннями ст.17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Суд зазначає, що порядок звільнення поліцейських у зв`язку із скорочення штатів або проведення організаційних заходів, визначено статтею 68 Закону України Про Національну поліцію

Приписами зазначеної вище статті визначено, що у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказ) скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнення зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції відповідно до положень цієї статті, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк.

Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Якщо поліцейський, посада якого була скорочена, звернувся до керівника відповідного органу (закладу, установи) з клопотанням про надання йому відпустки, така відпустка може бути надана на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Тривалість наданої відпустки у такому разі не може перевищувати загальну кількість днів, що залишилися до передостаннього дня двомісячного строку з дня персонального попередження поліцейською про можливе наступне звільнення зі служби в поліції.

Поліцейському, посада якого скорочена грошове забезпечення виплачується включно до дня призначення на іншу посаду або до дня звільнення зі служби в поліції в розмірі визначеному за останньою штатною посадою, яку він займав на момент її скорочення. Розмір щомісячної премії встановлюється рішенням керівника органу (закладу, установи) поліції.

При змінах в організації виробництва і праці, реорганізації, скороченні чисельності або штату працівників, відповідач має запропонувати працівникові, посада якого скорочена іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Переміщення поліцейських в органах, закладах та установах поліції регулюється ст. 65 Закону України Про національну поліцію.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" переміщення поліцейських здійснюється: на рівнозначні посади у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" переміщення поліцейських здійснюється на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду.

Згідно з ч.7 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Відповідно до ч.8 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Згідно з ч.9 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Суд зазначає, що поняття рівнозначна посада містить спеціальний Закон, а саме Закон України Про державну службу.

Одночасно суд зазначає, що положеннями ч.1 ст.59 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Отже, враховуючи наведене вище, суд зазначає, що приписами п.6 ч.1 ст. 2 Закону України Про державну службу визначено, що рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Категорії посад державної служби визначені приписами ст. 6 Закону України Про державну службу.

Водночас, суд зазначає, що приписами п. 9 Положення про Національну поліцію України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 28.10.2015 року №877, визначено, що Національна поліція в межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів МВС видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Відповідно до п. 10 Положення про Національну поліцію України Національну поліцію очолює Голова, якого призначає на посаду та звільняє з посади Кабінет Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України, внесеним на підставі пропозицій Міністра внутрішніх справ.

Приписами пп.28 п.11 Положення про Національну поліцію України визначено, що голова Національної поліції затверджує штатний розпис (штат) центрального органу управління Національної поліції, штатний розпис (штат) та кошторис територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що скорочення чисельності або штату працівників може бути підставою для припинення служби в поліції.

При цьому, суд зазначає, що приписами п. 1 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до положень ч.2 ст.40 Кодексу законів про працю України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У позовній заяві позивачем вказано, що виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 520/5762/2020 було проведено відповідачем формально, що підтверджується обставинами того, що наказом Національної поліції від 27.01.2020 року №64 дск «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції» в УОС ГУНП в Харківській області скорочено та створено однакову кількість посад, що підтверджується листом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14.05.2020 року № 17/384, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 520/5762/2020. У зв`язку зі скороченням посад в УОС ГУНП в Харківській області, на підставі вказаного наказу Національної поліції від 27.01.2020 року №64 дск, а також на підставі наказу ГУНП в Харківській області від 03.04.2020 року № 22 о/с з 04.04.2020 року позивача було звільнено з посади заступника начальника 6 відділу (розробки та застосування спеціальних технічних засобів) УОС ГУНП в Харківській області, проте рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 520/5762/2020 визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Харківській області від 03.04.2020 року № 22 о/с в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 . Поновлено майора поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника 6 відділу (розробки та застосування спеціальних технічних засобів) УОС ГУНП в Харківській області з 04.04.2020 року. Відповідно до наказу ГУНП в Харківській області від 09.04.2021 року № 24 о/с дск з 04.04.2020 року ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника 6 відділу УОС ГУНП в Харківській області, а в якості підстави вказано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року по справі № 520/5762/2020. Відтак, позивачем вказано, що фактичне поновлення відбулось 29.04.2021 року, в цей же день позивача було ознайомлено з наказом ГУНП в Харківській області від 09.04.2021 року № 24 о/с дск та в той же день 29.04.2021 року одночасно з ознайомленням з наказом ГУНП в Харківській області від 09.04.2021 року № 24 о/с дск, ГУНП в Харківській області попередило ОСОБА_1 про можливе наступне звільнення зі служби в поліції через два місяці, у зв`язку із здійсненням реорганізації згідно з наказом Національної поліції від 27.01.2020 року № 64 дск. Зазначені обставини підтверджують те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 520/5762/2020 відповідачем виконано формально, а відповідач не повернув у штатний розпис посади заступника начальника 6 відділу УОС ГУНП в Харківській області, що свідчить про тимчасове поновлення на посаді.

Також, позивачем вказано, що змiн в організації виробництва і праці відповідача, у розумінні пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», фактично не відбулося, оскільки мало місце перейменування відділу, в якому працював позивач без його подальшої ліквідації із введенням у новому відділі і штатному розпис посади, i аналогiчнiй, з якої звiльнено. Позивачем вказано, що відповідно до вимог законодавства України, а також правових висновків Верховного Суду вбачається, що працівникові мають бути запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Натомість, про ознайомлення з вакантними посадами ГУНП в Харківській області відповідачем нічого не зазначено, але надано довідки щодо всіх вакантних посад в ГУНП в Харківській області з 04.04.2021 року по 08.07.2021 рік.

Зі змісту наданих представником відповідача пояснень судом встановлено, що у день поновлення позивача на посаді згідно наказу від 09.04.2021 року №24 о/с на адресу ОСОБА_1 був направлений службовий лист № 313/119/01/17-2021, яким останнього було повідомлено про необхідність звернення до Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області для ознайомлення з переліком вакантних посад і підрозділах Головного управління Національної поліції в Харківській області та вирішення питання щодо подальшого проходження служби в поліції. Також повідомлено, що у разі не призначення протягом двомісячного терміну, його буде звільнено зі служби в полiцiї через скорочення штатів.

Як вказано представником відповідача, 29.04.2021 року вiдповiдно до вимог ч.1 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 під підпис було попереджено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції через два місяці, у зв`язку із здійсненням реорганізації, згідно з наказом Національної поліції України від 27.01.2020 № 64 дск «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції». Також, в цей же день ОСОБА_1 були запропоновані вакантні посади (8 посад) оперуповноваженого у новій структурі УОС ГУНП в Харківській області вакантні посади в підрозділах ГУНП в Харківській області, у тому числі рівнозначнi посаді заступника начальника 6 відділу УОС в ГУНП в Харківській області станом на 29.04.2021 та запропоновано визначитися та подати рапорт на одну з запропонованих вакантних посад для подальшого проходження служби в полiцiї.

Представником відповідача під час розгляду справи було надано пояснення та вказано, що ОСОБА_1 зазначив, що про прийняте рішення він повідомить пiсля обдумування, що підтверджується складеним заступником начальника УКЗ ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_4 та заступником начальника УОС ГУНП в Харківській області полковником поліції ОСОБА_5 актом від 29.04.2021 № 17/418.

Під час розгляду справи було встановлено доводи відповідача стосовно того, що в подальшому на адресу позивача неодноразово направлялись листи з повідомленням про необхідність прибути до Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області для ознайомлення з переліком вакантних посад в підрозділах ГУНП в Харківській області, у тому числі рівнозначній посаді заступника начальника 6 відділу УОС ГУНП в Харківській області та вирішення питання щодо подальшого проходження служби, що підтверджуються службовими листами: вiд 07.05.2021 № 445/119/01/17-2021; вiд 17.05.2021 №461/119/01/17-2021; від 27.05.2021 № 555/119/01/17-2021; від 07.06.2021 № 574/119/01/17-2021. Крім того, службовим листом від 07.06.2021 № 575/119/01/17-2021 ОСОБА_1 було вкотре повідомлено, що посади рівнозначні посаді заступника начальника 6 відділу УОС ГУНП в Харківській області у підрозділі є, але вакантних посад, рівнозначних посаді заступника начальника 6 відділу УОС ГУНП в Харківській області саме у підрозділі УОС станом на 07.06.2021 не має. Одночасно було запропоновано прибути до Управління кадрового забезпечення ГУНП в Харківській області для ознайомлення з переліком вакантних посад в підрозділах ГУНП в Харківській області, У тому числі рівнозначній заступника начальника 6 відділу УОС ГУНП в Харківській області та вирішення питання щодо подальшого проходження служби.

В подальшому, 22.06.2021 на адресу ОСОБА_1 був направлений службовий лист № 17/1010 з довідкою про вакантні посади в ГУНП в Харківській області та повторно запропоновано вирішити питання щодо подальшого проходження служби.

ОСОБА_1 06.07.2021 року повторно були запропоновані вакантні посади (10 посад) оперуповноваженого у новій структурі УОС ГУНП в Харківській області та вакантні посади в підрозділах ГУНП в Харківській області, у тому числі рівнозначні посаді заступника начальника 6 відділу УОС в ГУНП в Харківській області станом на 06.07.2021 та запропоновано визначитися та подати рапорт на одну з запропонованих вакантних посад для подальшого проходження служби в поліції, що підтверджується складеним заступником начальника УКЗ ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_4 та т.в.о. начальника 7-го відділу УОС ГУНП в Харківській області підполковника Вевенком О.М. актом № 17/1055.

В період з 05.04.2021 до 06.07.2021 ОСОБА_1 декілька разів перебував на лікарняному.

Під час розгляду справи було встановлено, що у зв`язку з тим, що пропозиція усіх наявних вакантних посад є невід`ємним атрибутом належного дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штату чи у разі реорганізації, в якій визначальними критеріями є досвід роботи, освітній рівень, стан здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків, то позивачу неодноразово пропонувались вакантні посади як в Управлінні оперативної служби Головного управління Національної поліції в Харківській області, так і рівнозначні посаді заступника начальника 6 відділу УОС ГУНП в Харківській області посади в підрозділах Головного управління Національної поліції в Харківській області в період з 29.04.2021 по 06.07.2021, проте ОСОБА_1 відповіді на надіслані службові листи не надавав, з запропонованими посадами не погоджувався.

Судовим розглядом справи встановлено доводи позивача стосовно того, що адвокатом Панченко А.В. на адресу ГУНП в Харківській області було направлено адвокатський запит з вимогами щодо направлення належним чином засвідчені копії документів на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 листів ГУНП в Харківській області від 07.05.2021, від 17.05.2021, від 27.05.2021, три листи від 07.06.2021, від 22.06.2021, які адресовані на ім`я ОСОБА_1 , про які зазначено за змістом відзиву на позовну заяву у справі № 520/15027/21; направлення належним чином засвідчених копій документів на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 в період з 01.04.2021 року до 08.07.2021 року інформації/довідки з переліком вакантних посад в ГУНП в Харківській області; тощо.

На вказаний адвокатський запит було отримано відповідь.

Також, 16.08.2021 року адвокатом Панченко А.В. було направлено запит з вимогами надати належним чином засвідчені документи на підтвердження ознайомлення ОСОБА_1 з довідками про вакантні посади в УОС ГУНП в Харківській області станом на 29.04.2021 та 06.07.2021.

Так, враховуючи отриману відповідь позивачем вказано, що 29.04.2021 року його було ознайомлено лише з довідкою про вакантні посади УОС ГУНП в Харківській області, але з вакантними посадами ГУНП в Харківській області його ознайомлено не було, лише повідомлено про те, вакантні посади існують, зазначено, що існують і рівнозначні посади. Позивачем також вказано, що довідка про вакантні посади УОС ГУНП в Харківській області не містить інформацію: про умови роботи на посадах; про характер та обсяг повноважень; про зміст роботи; про ступень посадової відповідальності; про необхідний рівень кваліфікації та професійних компетентностей; про умови оплати праці, посадовий оклад, а також заробітну плату в цілому; про місце розташування органу, відділів, посади яких пропонувались; про місце несення служби на посадах оперуповноваженого. Зазначені умови є необхідними для вирішення питання щодо подальшого проходження служби, надання згоди або відмови у наданні згоди.

Згідно отриманої відповіді - листа ГУНП в Харківській області від 27.08.2021 року, відповідачем було надано копію довідки про вакантні посади УОС ГУНП в Харківській області від 29.04.2021 року та від 06.07.2021 року з підтвердженням, що ОСОБА_1 ознайомлений з довідкою.

Також, згідно отриманої відповіді - листа ГУНП в Харківській області від 05.10.2021 року № 1365/119/01/17-2021, відповідачем було надано копії документів, які підтверджують факт отримання ОСОБА_1 у період з 01.04.2021 року до 08.07.2021 року інформації з переліком вакантних посад в ГУНП в Харківській області, а саме: вакантні посади в УОС ГУНП в Харківській області станом на 29.04.2021 року; копія розписки від 06.07.2021 року; копія довідки про вакантні посади в УОС ГУНП в Харківській області станом на 06.07.2021 року; копія листа ГУНП в Харківській області від 22.06.2021 року № 17/1010 з копіями довідок про вакантні посади в ГУНП в Харківській області станом на 17.06.2021 року.

Позивачем вказано, що зазначені докази є свідченням того, що відповідачем не надано доказів на підтвердження його ознайомлення з вакантними посадами ГУНП в Харківській області.

Враховуючи зазначені доводи позивача та наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

З наявних в матеріалах справи копій довідки про вакантні посади в УОС ГУНП в Харківській області станом на 29.04.2021 року та довідки про вакантні посади в УОС ГУНП в Харківській області станом на 06.07.2021 року вбачається, що позивач із останніми був ознайомлений.

Також, матеріали справи містять копію розписки за підписом позивача від 06.07.2021 року, з якої вбачається, що останнім у вказану дату було отримано довідку про некомплект органів та підрозділів Головного управління станом на 06.07.2021 року, а саме по Головному управлінню Національної поліції в Харківській області, за виключенням УОС ГУНП в Харківській області.

Суд зазначає, що посилання позивача на обставини того, що вказана розписка не містить інформації про те, які саме посади пропонувались ОСОБА_1 , а також інші умови роботи, не містить інформації про те, з якою саме довідкою ознайомлено ОСОБА_1 , а копія самої довідки до розписки не долучена, не можуть вважатися судом обґрунтованими та належними в рамках розгляду даної справи, оскільки така розписка була написана позивачем власноруч і фактично містить саме ті відомості, які позивач вважав за необхідне вказати.

У листі від 05.10.2021 року № 1366/119/01/17-2021 відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 зі змістом актів від 29.04.2021, від 06.07.2021 не ознайомлювався, два листи ГУНП в Харківській області від 07.06.2021 року було направлено звичайними листами, а також вказано на надання позивачу копії документів, які підтверджують факт отримання ОСОБА_1 листів ГУНП в Харківській області від 07.05.2021, від 17.05.2021, від 27.05.2021, від 07.06.2021, від 22.06.2021, які адресовані ОСОБА_1 , а саме: копія листа ГУНП в Харківській області від 07.05.2021 року № 445/119/01/17-2021, який отриманий; копія реєстру № 99 УОС ГУНП в Харківській області; копія листа ГУНП в Харківській області від 17.05.2021 року № 461/119/01/17-2021 з пропозицією до 21.05.2021 року прибути до ГУНП в Харківській області, який отриманий; копія реєстру № 107 УОС ГУНП в Харківській області; копія листа ГУНП в Харківській області від 27.05.2021 року № 555/119/01/17-2021, докази отримання якого відсутні; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 370; копія листа ГУНП в Харківській області від 07.06.2021 року № 576/119/01/17-2021 з проханням прибути до ГУНП в Харківській області; копія опису вкладення поштової накладної щодо поштового відправлення № 372; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 372; копія листа ГУНП в Харківській області від 07.06.2021 року № 575/119/01/17-2021 з проханням прибути до ГУНП в Харківській області ; копія листа ГУНП в Харківській області від 07.06.2021 року № 574/119/01/17-2021 з проханням прибути до ГУНП в Харківській області; копія листа ГУНП в Харківській області від 22.06.2021 року № 17/1010 з копіями довідок про вакантні посади в ГУНП в Харківській області станом на 17.06.2021 року; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 434.

Суд зазначає, що з наявної в матеріалах справи копії акту від 29.04.2021 року вбачається, що останній складений про ознайомлення позивача у присутності адвокатів Панченко А.В. та ОСОБА_6 з наказом ГУНП в Харківській області від 09.04.2021 року №24 о/с дск, яким його з 04.04.2020 поновлено на посаді заступника начальника 6 відділу УОС ГУНП в Харківській області згідно рішення суду від 05.04.2021 № 520/5762/2020 та персонально письмово попереджено, що його посада, а саме: заступника начальника 6 відділу УОС ГУНП в Харківській області, була скорочена наказом Національної поліції від 27.01.2020 № 64 дск «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції», та якщо його не буде призначено на іншу посаду в поліції то вiдповiдно до частини 2 статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції його буде звiльнено зi служби у Національній поліції України на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Haцioнальну поліцію». Також, зазначений акт містить в собі фіксацію того, що майора поліції ОСОБА_1 ознайомлено з вакантними посадами управління оперативної служби ГУНП в Харківській області та вакантними посадами в пiдрозділах ГУНП в Харківській області, у тому числі рівнозначними посаді заступника начальника 6 відділу УОС ГУНП в Харківській області станом на 29.04.2021, та запропоновано визначитися та подати рапорт на одну з запропонованих вакантних посад для визначитися та подати рапорт на одну з запропонованих вакантних посад для подальшого проходження служби в поліції, на що ОСОБА_1 зазначив, що про прийняте рішення він повідомить після обдумування.

Також, матеріали справи мстять копію акту від 06.07.2021 року з якого вбачається, що у вказану дату майора поліції ОСОБА_1 у присутності підполковника поліції ОСОБА_4 , заступника начальника УКЗ ГУНП в Харківській області, підполковника поліції ОСОБА_7 , т.в.о. начальника 7-го відділу УОС ГУНП в Харківській області та представника ОСОБА_1 , адвоката Панченка Андрія Володимирович, ознайомлено з вакантними посадами в підрозділах ГУНП в Харківській області, у тому числі рівнозначними посадi заступника начальника 6 вiддiлу УОС ГУНП в Харківській області станом на 06.07.2021, та запропоновано визначитися та подати рапорт на одну із запропонованих вакантних посад для подальшого проходження служби в поліції.

Надаючи оцінку вказаним актам, суд зазначає, що їх зміст під час розгляду справи спростовано не було, а посилання позивача на не ознайомлення із такими не спростовують тих фактів, що в таких актах зафіксовано.

Листом ГУНП в Харківській області від 07.05.2021 року № 445/119/01/17-2021 позивача повідомлено про необхідність прибути до ГУНП в Харківській області для ознайомлення з переліком вакантних посад.

Також, під час розгляду справи встановлено, що з 19.05.2021 року до 28.05.2021 року позивач перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується наявною в матеріалах справи медичною документацією.

Також, листом ГУНП в Харківській області від 27.05.2021 року № 555/119/01/17-2021 позивача було повідомлено про необхідність прибути до ГУНП в Харківській області для ознайомлення з переліком вакантних посад.

Листом ГУНП в Харківській області від 07.06.2021 року № 576/119/01/17-2021 з проханням прибути до ГУНП в Харківській області відповідач повідомив про необхідність прибути до ГУНП в Харківській області для ознайомлення з переліком вакантних посад.

Матеріали справи містять копії доказів направлення вказаних листів на адресу позивача.

Позивачем, під час розгляду справи було надано пояснення та вказано, що листом відповідача від 07.06.2021 року № 575/119/01/17-2021 та листом відповідача від 07.06.2021 року № 574/119/01/17-2021 останній повідомляє про необхідність прибути до ГУНП в Харківській області, але зазначені листи позивачем не отримувались, доказів відправлення на адресу позивача, відповідачем не надано.

Надаючи оцінку вказаному суд зазначає, що позивач був ознайомлений із наявними у органі вакантними посадами, у двомісячний термін з дати підписання попередження про подальше звільнення мав повідомити відповідача про обрану посаду, про що неодноразово повідомлявся, але самостійно таких дій не вчинив.

Також, суд зазначає, що доводи позивача про те, що він не надавав відмову від подальшого проходження служби, а отже відповідач не мав повноважень на його звільнення, не можуть вважатися судом належними та обґрунтованими, оскільки у даному випадку позивача було попереджено про подальше звільнення та повідомлено про обставини, за яких звільнення не відбудеться, але такі не пов`язані із отриманням або неотриманням від особи відмови від проходження служби в органах поліції.

Відтак, судовим розглядом справи встановлено, що у зв`язку з тим, що з моменту попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції, а саме з 29.04.2021 року i до 06.07.2021 року ОСОБА_1 не виявив бажання щодо подальшого проходження служби, рапорт на призначення не подав, то після закінчення двохмісячного терміну, 07.07.2021 наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області в поліції відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про Національну поліцію».

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем під час розгляду справи було надано до суду докази дотримання процедури звільнення позивача п.4 ч.1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію.

Натомість, позивач не надав до суду доказів порушення його прав спірним у даній справі наказом.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині.

Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 134811,00 грн. суд зазначає наступне.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що 04.04.2020 року ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника 6 відділу УОС ГУНП в Харківській області.

Відповідно до інформації, яка міститься в довідці з УФЗБО ГУНП в Харківській області встановлено, що 30.04.2020 ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням зі служби в поліції у зв`язку зі скороченням штатів була виплачена одноразова грошова допомога при звільнені у сумі 125419,55 грн., що є 50% від місячного грошового забезпечення за 17 років служби.

Також, судом встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 07.07.2021 року УФЗБО ГУНП в Харківській області було зроблено розрахунок розміру одноразової грошової допомоги позивачу, відповідно до якого розмір такої складає 5400,00 грн., що є 50% від місячного грошового забезпечення за 01 рік служби.

Положеннями ч.2 ст.94 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

На виконання приписів, зокрема, ст.94 Закону України "Про Національну поліцію" Міністерство внутрішніх справ України наказом від 06 квітня 2016 року № 260 затвердило Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, яким визначено критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО) (далі - Порядок № 260).

Згідно з частиною 1 розділу IV розділу Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше.

Відповідно до частини 4 розділу IV Порядку № 260 поліцейським у разі повторного їх звільнення із служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які під час попереднього звільнення не набули права на отримання такої допомоги на підставі довідки з попереднього місяця служби.

Частиною 8 розділу VI Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що виплата відповідачем одноразово грошової допомоги при звільненні у розмірі 5319,00 грн. була проведена правомірно, а наведений відповідачем розрахунок такої допомоги не може бути врахований як належний, оскільки при його розрахунку позивачем не було враховано приписи Порядку №260 та використано показник середньоденної заробітної плати, який не відповідає отриманим доходам.

Відтак, у задоволенні даної частини позовних вимог позивача належить відмовити.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Положеннями ч. 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що умовами застосування ч. 1 ст. 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум.

Відтак, при відсутності спору про розмір виплачуваних при звільненні сум, роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В рамках розгляду даної справи судом встановлено, що при звільненні позивача, що відбулось 08.07.2021 року, відповідачем розрахунок із ним було частково проведено 19.07.2021 року шляхом виплати суми грошового забезпечення у розмірі 43550,20 грн. та 29.10.2021 року шляхом виплати суми одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 5319,00 грн.

Відповідно до ст.94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з Наказом №539, який набрав чинності з 21.08.2020 року, Порядок № 260 доповнено також новим розділом VI «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби».

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з пунктом 8 розділу VI Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Відповідно до ст. 102 Закону України "Про Національну поліцію" пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Згідно приписів ч. 2 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Судом встановлено, що позивач звільнена зі служби в поліції з 08.07.2021 року, тобто після набрання чинності внесеними до Порядку № 260 змінами.

При цьому, кошти у вигляді одноразової грошової допомоги при звільненні позивачу були виплачені 29.10.2021 року.

Згідно п. 8 розділу VI Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських»:

- одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Під час розгляду справи встановлено, що під час звільнення позивача виплата одноразової допомоги не була здійснена з підстав відсутності коштів. В той же час, представником відповідача було надано пояснення та вказано, що виплата позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 5319,00 грн. була здійсненна після надходження коштів у встановлений Порядком №260 строк.

Однак, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що проведення такої виплати було проведено відповідачем у п`ятиденний строк з дня надходження коштів.

Відтак, кошти у вигляді одноразової грошової допомоги при звільненні позивачу були виплачені 29.10.2021 року, тобто після спливу 51 календарного дня з дати закінчення двомісячного терміну, передбаченого приписами Порядку №260.

Щодо доводів позивача про те, що обставини виплати зазначених коштів не в день звільнення свідчить про затримку з боку відповідача, а дата їх фактичної виплати має значення для визначення періоду затримки, відповідно і суми стягнення, враховуючи приписи ст.117 КЗпП України суд зазначає наступне.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство може застосовуватися у випадках, коли норми спеціального законодавства не регулюють спірних правовідносин або коли про це зазначено у спеціальному законі.

Водночас, Закон України «Про Національну поліцію», як визначено у його преамбулі, визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. Тобто цей Закон є основним/спеціальним для правовідносин на кшталт тих, з яких виник цей спір.

В контексті предмету цього спору названий Закон містить дві бланкетні статті - 94 і 102 - на підставі яких у поліцейського при звільненні зі служби в поліції може виникати право на отримання одноразової грошової допомоги (якщо будуть дотримані відповідні умови).

Частина друга статті 94 «Грошове забезпечення поліцейських» Закону України «Про Національну поліцію» в частині порядку виплати грошового забезпечення має посилання на групу/вид нормативних актів Міністерства внутрішніх справ України. На виконання приписів цієї статті назване відомство затвердило згаданий Порядок № 260, про що прямо зазначено в його наказі від 06 квітня 2016 року № 260.

Стаття 102 «Пенсійне забезпечення поліцейських» Закону України «Про Національну поліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги після звільнення відсилає до Закону № 2262-ХІІ. Суд зазначає, що вказані вище положення статті 9 Закону № 2262-ХІІ визначають підстави/умови виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, зокрема, зі служби в поліції, її розмір, джерела виплати.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають на це право відповідно до Закону № 2262-ХІІ, визначає Порядок № 393. Цей порядок, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (з наступними змінами і доповненнями), затверджений відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

На виконання, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Міністерство внутрішніх справ України Наказом № 539 доповнило Порядок № 260, зокрема, розділом VI «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби». Окремі положення цього розділу за змістом повторюють те, що зазначено у частині другій статті 9 Закону № 2262-ХІІ і пункті 10 Порядку № 393 (щодо розміру одноразової грошової допомоги при звільненні і джерел її виплати).

Водночас, приписи пункту 8 розділу VI цього Порядку (в редакції, чинній з 21 серпня 2020 року) встановлюють строк виплати одноразової грошової допомоги (те, про що не зазначено в інших спеціальних для цих відносин нормативних актах): не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом . Положення цього пункту треба розуміти так, що виплата одноразової грошової допомоги (при звільненні зі служби в поліції) має відбутися протягом двох місяців від дати звільнення, тобто може не збігатися з датою звільнення; виплата цієї допомоги поза двомісячним строком теж можлива, якщо бюджетні кошти, призначені для цих потреб, надійшли пізніше зазначеного терміну (по спливу двох місяців), але в такому разі одноразова грошова допомога має бути виплачена протягом п`яти робочих днів після їх надходження.

Положення статей 116, 117 КЗпП України - загального для цих правовідносин закону - інакші за змістом, але це не дає підстав вважати, що вони мають пріоритетне застосування чи взагалі підлягають застосуванню при вирішенні цього спору.

Отримання одноразової грошової допомоги при звільненні (та умови, за яких це право може бути реалізоване) передбачене Законом України «Про Національну поліцію» та Законом № 2262-ХІІ і конкретизоване у виданих на їх підставі підзаконних нормативних актах, зокрема, у Порядку № 260, норми яких мають сприяти реалізації приписів зазначених законів.

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції є одним із аспектів проходження публічної служби в Національній поліції України і норми законів та підзаконних актів (окремі з яких написані вище), які регулюють цей сегмент питань, є спеціальні для цих правовідносин.

Строки виплати одноразової грошової допомоги, право на отримання якої встановлює Закон № 580-VIII і - опосередковано через його статтю 102 - Закон № 2262-ХІІ, передбачені у пункті 8 розділу VI Порядку № 260 (в редакції, яка діє з 21 серпня 2020 року), у зву зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що норми спеціального законодавства не регулюють цих правовідносин як умову для (субсидіарного) застосування загального (трудового) законодавства, як-от статей 116, 117 КЗпП України. Варто додати також, що коли спеціальні норми інакше регулюють певні питання щодо проходження публічної служби, то це ще не свідчить про наявність прогалини у регулюванні, яку можна заповнити чи замінити загальними нормами.

Також суд враховує, що Порядок № 260, зокрема й пункту 8 розділу VI, є обов`язковим для відповідача як територіального органу Національної поліції й факт звільнення позивача зі служби в поліції (тобто втрата ним статусу поліцейського), враховуючи обставини справи, жодним чином не впливає на необхідність їх дотримання суб`єктом владних повноважень.

У цьому зв`язку варто зауважити також, що наявність словосполучення «при звільненні» після слів «одноразова грошова допомога» у цьому контексті вказує не на дату/строк її виплати, а певніше на підставу, подію, з якою пов`язується її виплата й визначає цільове призначення цього платежу. Отже суперечності приписів пункту 8 розділу VI Порядку № 260 положенням частини другої статті 9 Закону № 2262-ХІІ, як її трактує позивач в цьому контексті, немає.

Аналогічні висновки викладено і Другим апеляційним адміністративним судом у постанові від 02.02.2023 року у справі №480/8313/21, Верховним Судом у постанові від 23.11.2022 року у справі № 160/20449/21, від 24.11.2022 року у справі № 160/19343/21.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що оскільки виплата одноразової грошової допомоги при звільненні була здійснена позивачу після спливу двомісячного строку, але відповідачем не було надано до суду доказів того, що виплата позивачу такої суми була проведена в межах п`ятиденного строку з дати надходження коштів для такої виплати, то наявні підстави для застосування на період з 08.09.2021 року по 29.10.2021 року приписів статті 117 КЗпП України та нарахування позивачу середнього заробітку за час затримки виплати позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні за 51 календарний день, що враховуючи розмір середньоденного грошового забезпечення 354,10 грн., обрахований Головним управлінням Національної поліції в Харківській області та зазначений у довідці про доходу №37 від 03.09.2021 року, становить 18059,10 грн.

Також, під час розгляду справи встановлено, що виплата 19.07.2021 року належного позивачу на час звільнення грошового забезпечення у розмірі 43550,20 грн. була проведена із затримкою у 11 календарних днів.

Відтак, середній заробіток за час затримки виплати позивачеві грошового забезпечення при звільненні за 11 календарних днів, що враховуючи розмір середньоденного грошового забезпечення 354,10 грн., обрахований Головним управлінням Національної поліції в Харківській області та зазначений у довідці про доходу №37 від 03.09.2021 року, становить 3895,10 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 складає 21954,20 грн.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 суми грошових коштів в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 90000,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не доведено, в чому безпосередньо полягає завдана моральна шкода, та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи викладене вище та з огляду на висновки суду у даній справі стосовно відсутності підстав для визнання протиправним наказу відповідача від 07.07.2021 року №48 о/с дск, суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Положеннями ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями частин1 та 2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні щодо виплати грошового забезпечення за період з 08.07.2021 року по 19.07.2021 року (11 календарних днів) та з 08.09.2021 року по 29.10.2021 року (51 календарний день) у загальному розмірі 21954 (двадцять одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 14 березня 2023 року.

Суддя Мельников Р.В.