Справа № 620/16102/21
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
14 березня 2023 року м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: - Пилипенко О.Є.
суддів: - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,
при секретарі: - Ткаченко В.В.,
В С Т А Н О В И Л А :
У листопаді 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування наказу, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ від 08.10.2021 року № 342 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 , начальника управління карного розшуку Головного управління Національної поліції, полковника поліції, зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 , з 11.10.2021 року, на службі в поліції у спеціальному званні «полковник поліції» та на посаді начальника управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Чернігівській області;
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року (з урахуванням ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року про виправлення описки) адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Національної поліції в Чернігівській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - залишено без задоволення, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року - без змін.

29.12.2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 57869, представник позивача звернувся із заявою щодо ухвалення додаткового судового рішення, в якому просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заявника, колегія суддів вважає необхідним заяву задовольнити, ухвалити додаткове судове рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року апеляційну скаргу було залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, втім, судом апеляційної інстанції не було вирішено питання щодо стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, понесених позивачем при розгляді справи в суді першої інстанції.

Так, відповідно до матеріалів справи, а саме згідно п. 5.3 наявного в матеріалах справи договору про надання правничої (правової) допомоги та послуг адвоката від 16.10.2021 року, за надану правову допомогу та послуги адвоката в ході розгляду апеляційним судом відповідної справи за предметом цього договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 10 000 грн.

До відзива на апеляційну скаргу позивачем було надано квитанцію про прийняту плату за надані послуги від 18.08.2022 року (згідно договору від 16.10.2021 року), відповідно до якої позивачем було сплачено 10 000 грн. адвокату Кутукову С.О.

Колегією суддів також враховано, що відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19, було наголошено, «щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним».

Крім того, в межах розгляду даної справи, відповідачем не подано клопотань про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, відповідно до ч.7 ст. 134 КАС України, відповідачем не доведено неспівмірності заявлених до відшкодування витрат, не надав будь яких доказів, того, що ціни на послуги адвоката є явно завищеними на ринку юридичних послуг.

Аналогічний висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 року по справі № 280/1765/19.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення (відшкодування судових витрат) та стягнути на користь позивача понесені витрати на правову допомогу усього в розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 241, 242, 252, 310, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву представника позивача - ОСОБА_1 адвоката Кутукова Сергія Олександровича - задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (просп. Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 40108651), судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. (десять тисяч гривень).

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест