Справа № 380/2338/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№ 380/2338/20
У Х В А Л А

з питань визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень

на виконання рішення суду

15 березня 2023 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сакалоша В.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 подану в порядку ст. 383 КАС України по справі №380/2338/20, -

УСТАНОВИВ:

В провадження Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа №380/2338/20 за адміністративним позовом

Рішенням суду від 21 травня 2020 року позов задоволено частково (набрання законної сили 10.09.2020).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Львівській області здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи із розміру 80% від відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.

10.09.2020 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №380/2338/20.

Від позивача на адресу суду надійшла заява в порядку ст. 383 КАС України. Заява вмотивована тим, що відповідачем після набрання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі №380/2338/20 не в повній мірі були вжиті заходи на виконання даного судового рішення. Окрім того зазначає, що відповідно до ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 судом встановлено судовий контроль за виконанням рішення. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду ухвалу від 20.10.2022 року залишено без змін.

Від представника відповідача на адресу суду надійшло заперечення на заяву в порядку ст. 383 КАС України. Зазначає, що з 01.12.2020 розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 7920,12 грн. та отримується позивачем щомісячно. Доплата пенсії по рішенню суду за період з 01.01.2016 по 30.11.2020 в сумі 58558,68 грн. буде виплачена ОСОБА_1 після виділення коштів з Державного бюджету України.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Частиною 1-3 ст.242 КАС України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Отже, інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого визначений у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача та застосування приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Так, законодавець, встановлюючи порядок застосування заходів судового контролю у ст. 383 КАС України визначив, що останні можуть бути та підлягають застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності саме суб`єкта владних повноважень.

Згідно з частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Частинами першою, другою, четвертою статті 249 КАС України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Частиною 1 статті 373 КАС України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідач до цього часу, не виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі №380/2338/20.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідач, не виконуючи рішення суду від 21.05.2020 року, допустив протиправну бездіяльність та порушив підтверджені рішенням суду права позивача.

Окрім того суд вважає за доцільне зазначити, що посилання відповідача на відсутність коштів на проведення виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року).

Тож суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, поданої позивачем у порядку статті 383 КАС України, та постановлення щодо відповідних суб`єктів владних повноважень окремої ухвали в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Керуючись ст.ст. 2-9, 249, 256, 295, 297, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 подану в порядку ст. 383 КАС України по справі №380/2338/20 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року по справі №380/2338/20.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли не виконанню рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року по справі №380/2338/20 в частині виплати заборгованості пенсії по рішенню суду 58558,68 грн. після її перерахунку.

Встановити Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області строк для надання відповіді про виконання вказівок цієї ухвали 30 календарних днів від дня її отримання.

Окрема ухвала суду набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрема ухвала суду може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Сакалош