Справа № 120/5110/22
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 березня 2023 р. Справа № 120/5110/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

судді Яремчука Костянтина Олександровича,

за участі секретаря судового засідання Ходи Дар`ї Олегівни,

представниці позивача Докійчук Наталії Олегівни,

представника відповідача Удода Ігоря Олександровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 червня 2022 року товариством з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" отримано податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 08 червня 2022 року № 1 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2021 року на суму 914800 гривень та застосування штрафних санкцій на суму 457400 гривень, а також податкове повідомлення-рішення від 08 червня 2022 року № 1 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) звітного періоду на суму 26755 гривень.

Позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі акту перевірки від 20 січня 2022 року № 80/31-00-04-01-01/34004579, за висновками якого контролюючим органом встановлено непідтвердження здійснення господарських операцій позивача з його контрагентом товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н", що стало наслідком завищення суми бюджетного відшкодування та завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість за жовтень 2021 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Проте, на думку позивача, такі висновки контролюючого органу є необґрунтованими та безпідставними, оскільки виконання укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" договору підтверджується первинними та господарськими документами, які надавалися до перевірки, а декларування товариством з обмеженою відповідальністю Барлінек Інвест податкового кредиту з податку на додану вартість здійснювалось у повній відповідності до закону на підставі належним чином складених та зареєстрованих податкових накладних.

Так, податковий орган зробив висновок про порушення позивачем вимог податкового законодавства, посилаючись при цьому на узагальнену податкову інформацію про контрагентів товариства з обмеженою відповідальністю «Барлінек Інвест», що міститься в інформаційних базах Державної податкової служби.

Разом із тим така інформація, на думку позивача, є недопустимим доказом, оскільки первинні документи платників податків не використовувалися та не аналізувалися під час перевірки.

Також у позові йдеться про те, що непідтвердження господарських операцій за ланцюгом постачання не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару вимог закону в частині формування податкового кредиту, а тому позивач не повинен зазнавати негативних наслідків зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагентів.

Окрему увагу позивач звернув на те, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень контролюючим органом не враховано судову практику Верховного Суду у спорах з подібними правовідносинами, згідно з якою платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами їхніх (контрагентів) зобов`язань, в тому числі й податкових, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальником правил оподаткування.

За таких обставин товариство з обмеженою відповідальністю Барлінек Інвест звернулося до суду із цим позовом з вимогами визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 1 та № 1, що прийняті Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків 08 червня 2022 року.

Ухвалою від 11 липня 2022 року відкрито провадження у адміністративний справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09 серпня 2022 року.

08 серпня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування поданого відзиву відповідач вказав, що в ході проведеної позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість виявлено порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 914800 гривень та завищенню від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 26755 гривень. Так, представник відповідача зауважив, що в охопленому даною перевіркою звітному періоді позивач оформляв взаємовідносини з ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у Декларації з від`ємного значення з податку на додану вартість, а саме із товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н", відносно якого наявна офіційна інформація щодо підтвердження ризиковості вищезазначеного платника податків та, як наслідок, допущення ним порушень податкового законодавства, які наведені в акті перевірки.

Згідно з платіжними дорученнями, що надані товариством з обмеженою відповідальністю «Варта-Н», в жовтні 2021 року на виконання договірних відносин таким перераховано товариству з обмеженою відповідальністю «Варта-Н» кошти в сумі 5488800 гривень за лісоматеріали.

В бухгалтерському обліку розрахунки між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" відображено проводками «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», «Поточні рахунки у національній валюті».

При аналізі податкової звітності та наявної податкової інформації встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" має такі об`єкти: земельна ділянка у Вінницькій області, Вінницькому районі, с. Вінницькі Хутори, вул. Чехова, 35; розпиловка лісу за адресою: Львівська обл., м. Винники, вул. Злагоди, 3.

В ході перевірки встановлено, що вся реалізована продукція товариству з обмеженою відповідальністю «Барлінек Інвест» здійснювалась з пункту навантаження: Вінницька обл., Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Чехова, 35.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Варта-Н» встановлена відсутність зареєстрованого права власності, інших речових прав. При цьому за адресою: Вінницька обл., Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Чехова, 35 знаходяться нежитлові будівлі та споруди, що перебувають в колективній власності ПСК «Облкооппостач». Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних протягом 2021 року відсутня реєстрація податкових накладних на реалізацію послуг з оренди приміщень у відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Варта-Н», що свідчить про нереальність таких операцій.

Крім того, згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних товариство з обмеженою відповідальністю «Варта-Н», починаючи з квітня 2021 року по жовтень 2021 року, було придбано лісоматеріали: дуб пиловник в кількості 3762,6 куб. м. на загальну суму ПДВ 4495434,93 гривень. Поряд з цим реалізовано за аналогічний період 4265,5 куб. м., що на 502,9 куб. м. більше, ніж було придбано.

Також у відзиві зазначено, що протягом квітня 2021 року перевіркою встановлена реєстрація податкових накладних товариства з обмеженою відповідальністю «Варта-Н» на адресу позивача товару з номенклатурою «Дуб пиловник» в кількості 249,6 куб. м. зі статусом «реєстрацію зупинено».

І наостанок контролюючий орган вказав на те, що перевіркою встановлено, що згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних в жовтні 2021 року відбувалось оформлення податкових накладних на постачання лісоматеріалів на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Варта-Н» від товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Оптімус Трейд», яке, в свою чергу, протягом жовтня 2021 року здійснювало закупівлю деревини у товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Ліском». При цьому встановлено, що у товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Ліском» відсутні об`єкти нерухомого майна на праві власності або іншому речовому праві.

За наведених обставин контролюючий орган вважає, що під час перевірки встановлено здійснення господарських операцій з реалізації товарів/послуг на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Барлінек Інвест» при відсутності легального джерела їх походження.

А тому відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 08 червня 2022 року № 1 та № 1 є такими, що прийняті відповідно до вимог податкового законодавства.

09 серпня 2022 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату.

Під час підготовчого засідання, що мало місце 09 серпня 2022 року, судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справу та відкладено розгляд справи на 06 вересня 2022 року.

17 серпня 2022 року представником відповідача подано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 18 серпня 2022 року подану представником відповідача заяву задоволено та допущено його участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

31 серпня 2022 року представником позивача подано до суду клопотання про долучення додаткових доказів.

Під час підготовчого засідання 06 вересня 2022 року представником позивача було заявлено клопотання щодо неприйняття відзиву на позовну заяву до розгляду, за результатами розгляду якого постанволено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про залишення такого клопотання без задоволення.

Іншою ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19 вересня 2022 року.

09 вересня 2022 року представником відповідача подано до суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 12 вересня 2022 року заяву представника відповідача задоволено та допущено його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Судове засідання, призначене на 19 вересня 2022 року, не відбулося у зв`язку з проходженням суддею Яремчуком К.О. підготовки для підтримання рівня кваліфікації. Наступне судове засідання призначено на 18 жовтня 2022 року.

17 жовтня 2022 року представником відповідача подано до суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року подану представником відповідача заяву задоволено та допущено його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В ході судового засідання 18 жовтня 2022 року судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення розгляду справи на 09 листопада 2022 року.

19 жовтня 2022 року представником відповідача подано до суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку ухвалою від 21 жовтня 2022 року задоволено.

09 листопада 2022 року представником позивача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Судове засідання, призначене на 09 листопада 2022 року, не відбулося у зв`язку з оголошенням на території міста Вінниці сигналу "Повітряна тривога". Наступне судове засідання призначено на 28 листопада 2022 року.

10 листопада 2022 року представником відповідача подано до суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року подану представником відповідача заяву задоволено та допущено його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Судове засідання, призначене на 28 листопада 2022 року, не відбулося у зв`язку з відсутністю у Вінницькому окружному адміністративному суді електропостачання. Наступне судове засідання призначено на 12 грудня 2022 року.

12 грудня 2022 року представником позивача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою суду від 12 грудня 2022 року розгляд справи відкладено на 19 січня 2023 року.

18 січня 2023 року представником відповідача подано до суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В ході судового засідання, призначеного на 19 січня 2023 року, судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою розгляд справи відкладено на 13 лютого 2023 року.

07 лютого 2023 року представником відповідача подано до суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Під час судового засідання 13 лютого 2023 року судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою відкладено розгляд справи на 01 березня 2023 року.

15 лютого 2023 року представником відповідача подано до суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року подану представником відповідача заяву задоволено та допущено його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні 01 березня 2023 року представниця позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві.

Натомість представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись при цьому на обставини, що наведені у відзиві на позов.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

У період з 28 грудня 2021 року по 19 січня 2022 року Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі наказу від 22 грудня 2021 року № 786 проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю Барлінек Інвест щодо законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість за жовтень 2021 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

За результатами вищевказаної перевірки складено акт від 20 січня 2022 року № 80/31-00-04-01-01-26/34004579, у висновках якого зазначено про порушення платником податків пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 914800 гривень, та завищення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 26755 гривень.

В акті перевірки зазначено, що за висновками контролюючого органу останній не підтверджує реальність проведення господарських операцій товариства з обмеженою відповідальністю Барлінек Інвест з контрагентом товариством з обмеженою відповідальністю Варта-Н, за наслідками яких було сформовано податковий кредит та задеклароване у жовтні 2021 року від`ємне значення з ПДВ.

Зокрема, відповідач стверджує, що господарські відносини позивача із товариством з обмеженою відповідальністю Варта-Н відповідно до укладеного договору купівлі-продажу необробленої деревини № 1 від 01 квітня 2021 року не носили реальний характер та були спрямовані на створення умов заниження бази оподаткування ПДВ, оскільки за наслідками аналізу наявної податкової інформації, яка зберігається в інформаційних базах контролюючих органів, а також податкової звітності з товариством з обмеженою відповідальністю Варта-Н перевіряючими встановлено проведення операцій з реалізації товару (дуб пиловник) позивачеві при відсутності легального (законного) джерела їх походження.

Не погоджуючись із такими висновками контролюючого органу, товариство з обмеженою відповідальністю Барлінек Інвест відповідно до пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України подано заперечення від 07 лютого 2022 року № 858 на акт перевірки від 20 січня 2022 року № 80/31-00-04-01-01-26/34004579, за результатами розгляду яких відповідач листом від 22 лютого 2022 року вих. № 259/31-00-04-01-01-33 повідомив товариство про залишення заперечень без задоволення, а висновків, викладених в акті перевірки, без змін.

В подальшому, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків винесено податкове повідомлення-рішення від 08 червня 2022 року № 1 (за формою В1) про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2021 року на суму 914800 гривень та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 457400 гривень, а також податкове повідомлення-рішення від 08 червня 2022 року № 1 (за формою В4) про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 26755 гривень.

Надаючи оцінку оскаржуваним податковим-повідомленням рішенням, суд зважає на таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі - ПК України).

Згідно зі статтею 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з абзацом одинадцятим статті 1 якого первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Наведені норми підтверджують висновок про те, що первинні документи, створені у письмовій або електронній формі, для цілей оподаткування повинні містити відомості про факти реальної підприємницької та іншої діяльності, які впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує нормам ПК України.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6. статті 198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником податків при визначенні податкових зобов`язань, законодавець передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку.

У той же час, норми податкового законодавства не ставлять в залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Вказана правовий висновок підтверджується усталеною практикою Верховного Суду (наприклад, постанова від 2 грудня 2019 року у справі №826/13060/18).

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено у статті 200 Податкового кодексу України.

Зокрема, згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Отже, з аналізу зазначених положень податкового законодавства слідує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з ПДВ, як і права на бюджетне відшкодування цього податку, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку. При цьому, для формування податкового кредиту мають значення первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються й складаються на підтвердження реально вчиненої операції.

Як зазначалося судом вище, висновок контролюючого органу щодо безпідставності формування позивачем спірних сум податкового кредиту та декларування від`ємного значення з ПДВ за жовтень 2021 року фактично зводиться до невизнання наслідків господарських операцій, що мали місце між позивачем товариством з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" та його контрагентом товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н", та сформованих за їх результатом первинних і податкових документів, вважаючи, що такі операції не носили реального характеру.

Водночас суд не погоджується з такими доводами відповідача з огляду на таке.

Так, судом установлено, що 01 квітня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю Барлінек Інвест (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю Варта-Н (продавець) укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини № 1, за умовами якого продавець зобов`язався систематично передавати у власність покупцю, а покупець в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, зобов`язався приймати та оплачувати необроблену деревину найменування, асортимент, кількість та ціна якої встановлюється у додатках (специфікаціях) до даного договору (п. 1.1 договору).

Згідно з пунктами 1.2, 1.4, 3.3 договору продавець гарантує легальність походження товару та права його продажу покупцю. Базисом поставки за цим договором є DDP м. Вінниця, вул. Чехова, 7-В (Інкотерсм 2010). Товар передається Продавцем Покупцю на складі Покупця за адресою: м. Вінниця, вул. Чехова, 7-В.

Ціна відповідної партії товару визначається на основі діючої специфікації та видаткових/прибуткових накладних, що підтверджують кількість (об`єм) фактично прийнятого покупцем товару.

Із акту перевірки (сторінка 13) слідує, що відповідно до специфікації до договору та на підставі видаткових накладних, товарно-транспортних накладних товариство з обмеженою відповідальністю Варта-Н поставило товариству з обмеженою відповідальністю Барлінек Інвест товар дуб (код УКТЗЕД 4403) в загальній кількості 488,9 куб. м. на загальну суму 5649327,86 гривень, в тому числі ПДВ 941554,64 гривень. Вказане засвідчується наданими представником позивача первинними документами.

Весь отриманий позивачем у жовтні 2021 року від товариства з обмеженою відповідальністю Варта-Н товар був оплачений в сумі 5488800 гривень (про такі оплати йдеться на сторінці 14 акту перевірки).

Відповідно до матеріалів перевірки товариство з обмеженою відповідальністю Варта-Н виписало та зареєструвало податкові накладні на зазначену вище суму поставленого товару.

При цьому в бухгалтерському обліку розрахунки між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю Варта-Н відображено наступними проводками Розрахунки з вітчизняними постачальниками, Поточні рахунки у національній валюті.

Отриманий товариством з обмеженою відповідальністю Барлінек Інвест товар (круглі лісоматеріали, дуб) був оприбуткований та використаний в межах своєї господарської діяльності, що підтверджується документами щодо внутрішнього переміщення товарно-матеріальних цінностей та картками складського обліку та активів списання (аркуші справи 293-297 тому 2).

Таким чином, вищенаведені докази підтверджують як обставини придбання позивачем згаданого товару, так і рух відповідних активів в діяльності підприємства, що вказує на правомірність формування позивачем податкового кредиту в межах спірних господарських операцій.

Натомість, висновок контролюючого органу про їх нереальність ґрунтується виключно на тому, що з аналізу існуючої податкової інформації неможливо встановити походження реалізованого товариством з обмеженою відповідальністю Варта-Н товару, оскільки обсяг його придбання контрагентом позивача є меншим за обсяг реалізації, а також те, що ТОВ Варта-Н не має зареєстрованих на праві власності чи користування об`єктів нерухомого майна в місці навантаження товару вул. Чехова, 35, с. Вінницькі Хутори, Вінницький район, Вінницька область.

Надаючи оцінку таким доводам відповідача, варто зауважити, що правовою підставою легального використання товариством з обмеженою відповідальністю Варта-Н земельної ділянки по вул. Чехова, 35 в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області є договір оренди земельної ділянки № 01/03 від 22 березня 2021 року, який укладено між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю Варта-Н.

При цьому відповідачем у акті перевірки визнається та обставина, що відповідно до поданої до контролюючого органу звітності форми 20-ОПП в товариства з обмеженою відповідальністю Варта-Н за відповідною адресою дійсно обліковується земельна ділянка.

Отже, в ході документальної перевірки контролюючий орган підтвердив як факт декларування товариством з обмеженою відповідальністю Варта-Н необхідного для господарської діяльності нерухомого майна (місце складування необробленої деревини перед її відвантаженням до товариства з обмеженою відповідальністю Барлінек Інвест), так і відповідність даних товарно-транспортних документів фактичному місцю знаходження товару перед їх відвантаженням товариству з обмеженою відповідальністю Барлінек Інвест.

Що ж до відсутності у товариства з обмеженою відповідальністю Варта-Н об`єктів складського зберігання (нежитлових будівель та споруд) за зазначеною адресою, то такі доводи жодним чином не підтверджують виявлені в ході перевірки порушення, адже відповідачем не враховано тієї обставини, що реалізовані товариством з обмеженою відповідальністю Варта-Н товарно-матеріальні цінності (необроблена деревина) не є тим товаром, який потребує саме складського зберігання (в закритих приміщеннях).

Відтак відсутність у товариства з обмеженою відповідальністю Варта-Н зареєстрованих на праві власності чи іншому речовому праві нежитлових приміщень за адресою: Вінницька обл., Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Чехова, 35 не може слугувати підставою для висновків про неможливість зберігання товариством такого товару.

Щодо вибіркового відображення в акті перевірки ланцюга постачання товариству з обмеженою відповідальністю Варта-Н товару за номенклатурою «круглі лісоматеріали» та проведення його аналізу з одним із контрагентів цього товариства - товариством з обмеженою відповідальністю ТД Ліском, - то такі обставини, на переконання суду, не мають жодного відношення до формування позивачем податкового кредиту.

Варто звернути увагу на правові позиції Верховного Суду, що неодноразово викладалися в його постановах (наприклад від 13 листопада 2018 року у справі № 804/1234/13-а, від 07 вересня 2018 року у справі № 826/18127/13-а, від 16 жовтня 2018 року у справі № 808/1593/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 813/1049/16 та ряду інших), згідно з якими норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

А відтак суд доходить переконання, що оскільки оспорювані господарські операції товариства з обмеженою відповідальністю Барлінек Інвест з товариством з обмеженою відповідальністю Варта-Н підтверджені належними первинними документами, що свідчить про їх реальний характер, отриманий позивачем товар був використаний у його господарській діяльності та відповідачем не доведено будь-яких інших можливих фактів, які б свідчили про злагодженість дій сторін, спрямованих на формальне документування здійснених між ними господарських операцій з метою отримання податкової вигоди, тому висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем податкового законодавства, що призвело до завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю Варта-Н, що відображені в декларації з податку на додану вартість за жовтень 2021 року, є безпідставним.

Підсумовуючи викладене, слід констатувати, що усі твердження відповідача щодо неврахування сформованого позивачем податкового кредиту за наслідками проведення господарських операцій ґрунтуються виключно на оцінці існуючої в контролюючого органу податкової інформації, без безпосереднього дослідження ним первинних документів, аналіз яких і має розкривати зміст і спрямованість таких операцій.

Проте за висновками Верховного Суду (зокрема у постанові від 12 січня 2023 року у справі № 640/4444/21, у постанові від 05 січня 2021 року у справі № 820/1124/17 та ряду інших), така податкова інформація носить виключно інформативний характер. Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки фактично будь-які первинні документи платника податків не використовуються та не аналізуються, а отже така інформація не відповідає критерію юридичної значимості та не є допустимим та достовірним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.

Так, процес аналізу інформаційних баз даних ДПС України та ЄРПН є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов`язань й податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджується податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку.

В цьому випадку позивачем до перевірки надано необхідні документи первинного бухгалтерського обліку, що свідчать про реальність вчинення господарських операцій між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Варта-Н" та про настання змін в майновому стані позивача, що додатково спростовує висновки контролюючого органу про фіктивність таких операцій.

Вкотре слід наголосити на тому, що право платника податку на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. При цьому порушення, встановлені податковим органом в діяльності контрагентів платника податків, не можуть бути самостійною підставою для визнання недійсними господарських відносин з поставки товарів (робіт, послуг) на адресу позивача, які в повному обсязі підтверджено наданими первинними документами.

Згідно із пунктом 36.5 статті 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.

Водночас такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Окрім того, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків.

За таких обставин позивач не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентом, за умови необізнаності позивача щодо таких порушень.

Доказів, які свідчать про обізнаність позивача щодо неправомірної поведінки контрагента чи інших суб`єктів господарювання та злагодженості дій між ними контролюючим органом надано не було.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" як платника податку на додану вартість, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає помилковими висновки контролюючого органу про допущення позивачем порушення вимог податкового законодавства, які були виявлені під час проведення перевірки.

А тому податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 1 та № 1 від 08 червня 2022 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності прийнятих податкових рішень, та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 20984,34 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 61784 від 01 липня 2022 року.

Відтак на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 20984,34 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 243, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 1 та № 1, що прийняті Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків 08 червня 2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 20984 (двадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 34 копійки.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" (місцезнаходження: 21034, м. Вінниця, вул. Чехова, буд. 7-В; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 34004579)

Відповідач: Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (місцезнаходження: 02068, м. Київ, вул. Кошиця, буд. 3; код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44082145)

Повний текст судового рішення складено 13.03.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович