Справа № 757/24659/22-а
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія ВМ №00006722 від 06 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 грн. і закрити відносно нього справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП;

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія ВМ №00009268 від 28 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. і закрити відносно нього справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП;

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія ВМ №00009377 від 31 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000,00 грн. і закрити відносно нього справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП;

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія ВМ №00009413 від 31 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. і закрити відносно нього справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП;

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія ВМ №00009461 від 01 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. і закрити відносно нього справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП;

- визнати протиправними дії Державної служби України з безпеки на транспорті в частині направлення до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для примусового виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України ВМ №00009268 від 28 січня 2022 року, ВМ № 00009377 від 31 січня 2022 року, ВМ № 00009413 від 31 січня 2022 року, ВМ № 00009461 від 01 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративних стягнень у виді штрафів;

- повернути ОСОБА_1 як помилково стягнені та зараховані до бюджету платежі, грошові кошти в розмірі:

34 000, 00 грн., які були сплачені, згідно платіжного доручення № 125181 від 21 червня 2022 року, як штраф на підставі постанови Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування місцезнаходження юридичної особи) на території України серія ВМ № 00009268 від 28 січня 2022 року;

102 000, 00 грн., які були сплачені, згідно платіжного доручення № 128234 від 18 липня 2022 року, як штраф на підставі постанови Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування місцезнаходження юридичної особи) на території України серія ВМ № 00009377 від 31 січня 2022 року;

34 000, 00 грн., які були сплачені, згідно платіжного доручення № 125176 від 21 червня 2022 року, як штраф на підставі постанови Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування місцезнаходження юридичної особи) на території України серія ВМ № 00009413 від 31 січня 2022 року;

34 000, 00 грн., які були сплачені, згідно платіжного доручення № 125185 від 21 червня 2022 року, як штраф на підставі постанови Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування місцезнаходження юридичної особи) на території України серія ВМ № 00009461 від 01 лютого 2022 року,

зобов`язавши Печорський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) сформувати та подати у встановленому порядку до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежів до бюджету подання про повернення цих платежів на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК».

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року в позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що нормами КУпАП не передбачено доказування та розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показів технічних засобів, що мають функції визначення вагових та габаритних параметрів транспортних засобів та працюють в автоматичному режимі. Також, апелянт вказує, що уповноважені особи відповідача безпідставно послалися на п. 22.5 ПДР України у редакції, чинній до 16.02.2022, як на ознаку наявності складу адміністративного правопорушення за об`єктивною стороною, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та безпідставно притягнули позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП, у той час, як обставини правопорушень, викладені в оскаржуваних постановах, вказують на можливі ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Крім того, апелянт вказує, що оскаржувані постанови не містять повної інформації, а саме, відомостей про виміряні з урахуванням похибки габаритні/вагові параметри транспортного засобу, відповідно, які перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

08 березня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - Луєнка Юрія Васильовича надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якому просить надати можливість участі у судовому засіданні у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2023 року клопотання представника ОСОБА_1 - Луєнка Юрія Васильовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. Призначено судове засідання у справі № 757/24659/22-а в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

13 березня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є засновником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОІНВЕСТ - НАТУРАЛЬНІ ПРОДУКТИ», у власності якого перебувають вантажні автомобілі спеціалізований самоскид MAN ТС8 41.400 реєстраційний номер НОМЕР_2 , спеціалізований самоскид МАN ТС8 41.400 реєстраційний номер НОМЕР_3 , спеціалізований сідловий тягач MERSEDES-BENZ ACTROS 8142 LS реєстраційний номер НОМЕР_4 та напівпричіп-самоскид SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який агрегатується з сідловим тягачем MERSEDES-BENZ ACTROS 8142 LS.

Посадовими особами Державної служби України з питань безпеки на транспорті були винесені постанови по справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якими притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме:

- постанова від 06.01.2022 серія ВМ № 00006722, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн.,

- постанова від 28.01.2022 серія ВМ № 00009268, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

- постанова від 31.01.2022 серія ВМ № 00009377, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн.

- постанова від 31.01.2022 серія ВМ № 00009413, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

- постанова від 01.02.2022 серія ВМ № 00009461, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Не погоджуючись із постановами про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

За приписами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху закріплено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів не перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Таким чином, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові чи габаритні параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, ширини, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Статтею 132-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Частиною 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %. Примітка. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Державної служби України з питань безпеки на транспорті були винесені постанови по справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якими притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

За змістом постанови серії ВМ № 00006722 від 06.01.2022, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 8 500, 00 грн. за те, що 24.11.2021 о 08 год. 05 хв. за адресою М-02, км 0+606, Чернігівська обл. він, як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу MERCEDES-BENZ ACTROS 1842 LS реєстраційний номер НОМЕР_6 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної ширини транспортного засобу на 8,8% (0, 33 метрів).

Згідно постанови серії ВМ № 00009268 від 28.01.2022, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., 00 грн. за те, що 01.12.2021 о 08 год. 38 хв. за адресою М-02, км 0+606, Чернігівська обл. він, як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу MAN TGS 41.400 реєстраційний номер НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 18,8% (6, 075 тон).

Відповідно до постанови серії ВМ № 00009377 від 31.01.2022, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 51 000,00 грн. за те, що 02.12.2021 о 16 год. 14 хв. за адресою М-02, км 0+606, Чернігівська обл. він, як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу MAN TGS 41.400 реєстраційний номер НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 36,7% (10, 04 тон).

За змістом постанови серії ВМ № 00009413 від 31.01.2022, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн. за те, що 02.12.2021 о 04 год. 39 хв. за адресою М-02, км 0+606, Чернігівська обл., він, як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу MAN TGS 41.400 реєстраційний номер НОМЕР_3 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 16% (6, 114 тон).

Згідно постанови серії ВМ № 00009461 від 01.02.2022, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн. за те, що 03.12.2021 о 7 год. 31 хв. за адресою М-02, км 0+606, Чернігівська обл. він, як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу MAN TGS 41.400 реєстраційний номер НОМЕР_3 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 15,1% (5, 925 тон).

Так, апелянт вважає, що порушення правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (в тому числі рух з перевищенням вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2 відсотки без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд) відноситься до об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого не ч. 2, а ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, і притягнення до відповідальності та накладення адміністративного стягнення має відбуватися саме в межах санкцій цієї норми.

Таким чином, на переконання апелянта, уповноважені особи відповідача безпідставно послалися на п. 22.5 ПДР України у редакції, чинній до 16.02.2022, як на ознаку наявності складу адміністративного правопорушення за об`єктивною стороною, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та безпідставно притягнули позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП, у той час, як обставини правопорушень, викладені в оскаржуваних постановах, вказують на можливі ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Як наслідок, апелянт стверджує, що позивач не є суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та не може бути притягнутий до відповідальності на підставі фіксації за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах).

Крім того, з огляду на викладене, апелянт вказує, що на таке адміністративне правопорушення не поширюється порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачений ст. 279-5 КУпАП, а справа за таке правопорушення не підвідомча предметно відповідачу, в силу положень ст. 229 КУпАП, а підвідомча органам Національної поліції відповідно до ст. 222 цього Кодексу.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаними доводами апелянта та вважає їх необгрунтованими, оскільки, згідно вимог Примітки до ст. 132-1 КУпАП, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Таким чином, при встановленні фактів перевищенням позивачем габаритних та/або вагових параметрів, посадовими особами відповідача правомірно кваліфіковано такі дії за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те, що нормами КУпАП не передбачено доказування та розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показів технічних засобів, що мають функції визначення вагових та габаритних параметрів транспортних засобів та працюють в автоматичному режимі, слід зазначити наступне.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року №623).

В силу п. 16 наведеного Порядку, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

У пункті 2 Порядку №1174 наведено визначення, за яким інформаційний файл - упорядкована сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Згідно з п. 7 Порядку №1174, фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Відповідно до пункту 8 Порядку №1174, вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163.

Відповідно до п. 12 Порядку №1174, автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Таким чином, фіксація правопорушень щодо перевищення габаритних та/або вагових параметрів в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах у порядку, передбаченому Порядком №1174.

Як вбачається з оскаржуваних постанов, при проведенні вагового та габаритного контролю використовувався технічний засіб Q-Free HI-TRANS TMU4 WIM,10020 номер свідоцтва про повірку технічного засобу № 21, строк дії до 10.09.2022.

Відповідачем надано:

- сертифікати відповідності: UA.TR.113-0664/01F-21 Q-Free (Bristol), Summit House 4-5 Mitchell Street, Edinburg EH6 7BD, (Велика Британія), тип засобу вимірювальної техніки - підсистема контролю габаритів та швидкості системи автоматичного контролю маси та швидкості дорожніх транспортних засобів, дата видачі 31.08.2021, чинний до 30.08.2022;

- сертифікат відповідності UA.TR.001 35 378-21, виданий ТОВ «Інтеграл Сістемс», позначення типу: Q-Free HI-TRANS TMU4 WIM, дата видачі 10.09.2021 та сертифікат відповідності UA/TR/001 35 379-21 позначення типу: Q-Free HI-TRANS TMU4 WIM, дата видачі 10.09.2021;

- сертифікати перевірки типу: UA.TR.001 100-21 позначення типу: Q-Free HI-TRANS TMU4 WIM, дата видачі 27.09.2021, чинний до 27.09.2031; UA.TR.113-0664-21, позначення типу WIM-Q-Free, дата видачі 30.08.2021, чинний до 29.08..2031; UA.TR.001 62-21, позначення типу: Q-Free HI-TRANS TMU4 WIM, дата видачі 17.06.2021, чинний до 16.06.2031 .

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів в русі Q-Free HI-TRANS TMU4 WIM відповідає вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010.

Колегія суддів наголошує, що апелянтом належних доказів несправності технічного засобу, яким проводилось вимірювання навантаження та габаритів в автоматичному режимі не надано.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не вказано, яким нормативним документом передбачені такі розрахунки та формули, слід зазначити, що формула розрахунку % перевищення закріплена в Додатку 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512 (далі - Інструкція №512).

Формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами:

% перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 %

Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР. Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Враховуючи формулу, розрахунок відсоткового перевищення габаритно-вагових норм по оскаржуваних постановах виглядає так:

- по постанові від 06.01.2022 серії ВМ № 00006722: % перевищення = ((2,93 - 2,6 - 0,1)/2,6) х 100% = 8,8%;

- по постанові від 28.01.2022 серії ВМ № 00009268: % перевищення = ((22,075 - 16,000 - 16%*22,075)/16,000) х 100% = 15,8%;

- по постанові від 31.01.2022 серії ВМ № 00009377: % перевищення = ((26,4 - 16,000 - 16%*26,4)/16,000) х 100% = 36,7%;

- по постанові від 31.01.2022 серії ВМ № 00009413: % перевищення = ((22,114 - 16,000 - 16%*22,114)/16,000) х 100% = 16%;

- по постанові від 01.02.2022 серії ВМ № 00009461:: % перевищення = ((21,925 - 16,000 - 16%*21,925)/16,000) х 100% = 15,1%.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розміри відсотків перевищення, що отримані в результаті даних розрахунків, відповідають зазначеним в оскаржуваних постановах відповідача.

Щодо доводів апелянта про те, що оскаржувані постанови не містять: інформації, а саме, відомостей про виміряні з урахуванням похибки габаритні/вагові параметри транспортного засобу, відповідно, які перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги; інформації, з яких показників уповноважені особи відповідача виходили при їх винесенні, зокрема, яка ширина транспортного засобу та, відповідно, яке навантаження на здвоєні осі були зафіксовані у кожному випадку, яке параметри було взято за допустимі тощо, слід зазначити наступне.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; -відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 3 Інструкції №512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Зі змісту оскаржуваних постанови вбачається, що в них наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що подія та склад адміністративного правопорушення належним чином встановлені та відображені у оскаржуваних постановах, а також підтверджуються: фотографіями транспортного засобу та державних номерних знаків, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт; та/або відеозаписом руху транспортного засобу через автоматичний пункт.

Водночас, колегія суддів бере до уваги, що процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі включає формування структурованих даних, інформаційних файлів, тощо, як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, доступ до чого є абсолютно обмеженим, та вносити/коригувати або змінювати зміст такої постанови є неможливим.

Тобто, в оскаржуваних постановах зазначено всі відомості, які вимагаються законодавством, зокрема ст. 283 КУпАП та Інструкцією № 512, та які є достатніми і необхідними для встановлення суті та змісту вчиненого Позивачем порушення.

Крім того, Інструкція № 512, зокрема пункт 3, не містить посилання на форму постанови відповідно до Додатка 1 до цієї Інструкції та не містить імперативної вимоги щодо встановлення всього обсягу інформації про транспортний засіб.

В свою чергу, апелянтом не обґрунтовано, яким чином відсутність тих чи інших відомостей в оскаржуваних постановах спростовують факт перевищення при перевезення вантажу нормативних параметрів навантаження на осі та габаритних параметрів, що встановлені п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Посилання апелянта на відомості про габаритні параметри автомобіля MERCEDES-BENZ ACTROS 1842 LS, реєстраційний номер НОМЕР_6 , з напівпричепом SCHMITZ реєстраційний номер НОМЕР_5 , що вказані в товаро-транспортній накладні від 24.11.2021 № 133, колегія судів вважає необгрунтованими, оскільки, товарно-транспортна накладна не є документом, що підтверджує габариті параметри транспортного засобу, а призначена для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку.

Доводи апелянта про те, що з наданих відповідачем до суду знімків вбачається, що транспортний засіб MERCEDES-BENZ ACTROS 1842 LS, реєстраційний номер НОМЕР_6 , має звичну (стандартну) комплектаціє і є під великим сумнівом перевищення його загальної ширини на 0,33 метра, тощо, колегія судів вважає безпідставними, оскільки, позивачем не надано суду доказів, які б спростовували дані (габаритні параметри), зафіксовані технічним засобом Q-FREE HI-TRANS TMU4 WIM,10020 під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Крім того, колегія суддів наголошує, що перевищення нормативних параметрів, зазначених в п. 22.5 Правил дорожнього руху України, було встановлено із врахуванням вимірів з урахуванням похибки.

Також, суд звертає увагу на те, що позивач не обґрунтовує вимоги відсутністю події адміністративного правопорушення, натомість вказує на недоліки в оформленні оскаржуваних постанов.

Посилання апелянта на те, що транспорті засоби, щодо яких в оскаржуваних постановах встановлено їх рух з перевищенням нормативних параметрів, зазначених в пункті 22,5 ПДР України, зареєстровані в Україні у встановленому порядку на загальних підставах, колегія суддів вважає необґрунтованими, адже, це не спростовує обставин, встановлених в оскаржуваних постановах, про рух таких транспортних засобів з перевищенням відповідних нормативних параметрів.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність оскаржуваних постанов та вчинення позивачем адміністративних правопорушень, визначених ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 243, 250, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.