Справа № 143/724/22
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 143/724/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сич С.М.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

14 березня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Погребищенського районного суду Вінницької області в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №072231 від 17.08.2022 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 25.01.2023 позов задоволено повністю.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 072231 від 17.08.2022, винесену поліцейським СРПП ВП № 2 (м. Зборів) Тернопільського РУП ГУНП у Тернопільській області сержантом поліції Конопелько Ю.Я., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частинами 1, 2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510, 00 грн.

Закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частинами 1, 2 ст.122 КУпАП.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 496, 20 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що представник відповідача не надав суду достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 122 КУпАП.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наданим суду відеозаписом. Крім того на відеозаписі зафіксовано, як позивач сам визнає допущення ним порушення правил дорожнього руху.

Також вказано, що поліцейським, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР України, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі відповідач просить провести розгляд справи без участі представника відповідача.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 06.03.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 14.03.2023 на 09:50 год.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

17.08.2022 поліцейським СРПП ВП № 2 (м. Зборів) Тернопільського РУП ГУНП у Тернопільській області сержантом поліції Конопелько Ю.Я. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 072231 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частинами 1, 2 ст.122 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

За змістом цієї постанови ОСОБА_1 , керуючи належним йому транспортним засобом DODGE JOURNEY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 17.08.2022 о 16 год. 18 хв. на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська 30 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 "Напрямок руху по смугах" та, їдучи у крайній лівій смузі руху, з якої дозволяється рух лише ліворуч, здійснив рух прямо та виїхав на зустрічну смугу руху, чим порушив вимоги підпункту "г" п 8.4 та п.11.4 ПДР.

Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови позивачеві, зокрема, ставиться у вину не виконання вимог підпункту "г" п 8.4 та п.11.4 ПДР.

Згідно із п. 8.1 ПДР визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.2 ПДР визначено, що дорожній знак встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщенні над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

Відповідно до вимог підпункту "г" п. 8.4 ПДР дорожні знаки поділяються на інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Дорожній знак 5.16 "Напрямок руху по смугах" показує кількість смуг на перехресті і дозволяє напрямки руху по кожній з них. Дія знаку, що встановлений перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки, установлені на ньому не дають інших вказівок.

Згідно із п. 11.4 ПДР на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП забороняється перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно із ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно матеріалів справи відповідачем надавався до суду першої інстанції диск із відеозаписами.

При цьому наданими відповідачем відеозаписами не зафіксовано наявності на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська 30 км інформаційно-вказівних знаків, які запроваджують або скасовують певний режим руху, над розділювальною смугою та проїзною частиною, в тому числі дорожнього знака 5.16 «Напрямок руху по смугах».

Крім того, із наданого відеозапису, не можливо достеменно та поза розумним сумнівом дійти висновку, що відображений на ньому транспортний засіб виїхав на зустрічну смугу руху.

Також із матеріалів відеозапису, здійсненого поліцейським безпосередньо на перехресті, не можливо встановити, що проїжджаючий перехрестя транспортний засіб є саме автомобілем DODGE JOURNEY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , позаяк вони не містять відомостей щодо державного номерного знаку цього транспортного засобу.

В той же час зі змісту відеозаписів вбачається, що при спілкуванні ОСОБА_1 із працівниками поліції 17.08.2022 останній не визнавав свою вину у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень, оскільки, не заперечуючи спочатку факту виїзду на зустрічну смугу руху, в подальшому звернув увагу поліцейських на відсутність у них доказів його винуватості, а саме на ту обставину, що на наданих йому для ознайомлення відеофайлах не видно номерного знака автомобіля.

Разом із цим, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 08.07.2020 у справі № 177/525/17.

Крім того ухвалою суду від 06.03.2023, крім іншого, зобов`язано було Головне управління Національної поліції в Тернопільській області до 13.03.2023 надати суду дислокацію технічних засобів регулювання дорожнім рухом в місці вчинення правопорушення.

Станом на 14.03.2023 вимоги ухвалу суду відповідачем не виконані, дислокацію технічних засобів регулювання дорожнім рухом в місці вчинення правопорушення відповідачем до суду не надано.

За таких обставин колегія суддів враховує, що відповідачем не надано належних та достовірних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частинами 1, 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

За змістом п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом скасування постанови серії БАВ № 072231 від 17.08.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частинами 1, 2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн та закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частинами 1, 2 ст.122 КУпАП.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.