Справа № 620/17520/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Ревва Е.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНС» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року, суддя Ткаченко О.Є., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНС» до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання незаконною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНС» звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) та просить визнати незаконною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №318132 від 02.11.2021.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ТОВ «АВТОТРАНС» здійснював нерегулярні пасажирські перевезення по маршруту Чернігів-Житомир-Чернігів. Перед виїздом в рейс відповідно до положень ст.39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» автобус позивача, державний номер НОМЕР_1 , був укомплектований договором №1 від 02.03.2021р., документом, що засвідчує оплату транспортних послуг, яким є акт виконаних робіт (наданих послуг) підписаний сторонами, договором обов`язкового страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті №П2-1001-19 від 15.05.2019 та іншими документами, обов`язковість яких передбачена ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року в задоволенні адміністративного суду відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНС» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.10.2021 посадовими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на території Житомирської та Вінницької областей, затвердженого 24.09.2021, та направлення на рейдову перевірку від 24.09.2021 № 013854 в період з 27.09.2021 до 03.10.2021, проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки Volkswagen Crafter, державний номерний знак НОМЕР_1 .

На лобовому склі транспортного засобу містився трафарет з надписом «Нерегулярні перевезення» (а.с. 79).

Під час перевірки водієм для перевірки державним інспекторам надані посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на підставі якого встановлено, що транспортний засіб належить позивачу ТОВ «Автотранс» та використовується ним, дорожній лист для автобуса №127 від 01.10.2021 року та договір №589 від 05.10.2021 про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км.

Після огляду наданих водієм документів, виявлено, що договір №589 взагалі не стосується даних перевезень, оскільки датований датою на майбутнє - 05.10.2021 та в ньому зазначені дані, зокрема, про транспортний засіб, що має інший реєстраційний номер. Крім того, дорожній лист автобуса № 217 від 30.09.2021 на перевіряємий транспортний засіб виписано іншою юридичною особою, а саме ТОВ «Автоекспрес».

За результатами проведеного контролю складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.10.2021 №297488.

Відповідно до цього акта вказано про порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання нерегулярних послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, передбачених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», - на момент перевірки відсутні: договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, поліс обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті пасажирів, чим порушено постанову КМУ №959 від 14.08.19996.

Відповідно до повідомлення відповідача від 25.10.2021 №89439/3.1/24-21 позивача запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на 02.11.2021.

ТОВ «Автотранс» листом від 02.11.2021 надав свої заперечення та пояснення у зв`язку із розглядом акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №297488 від 01.10.2021, який отримано відповідачем 02.11.2021 за № 56205/0/22-21.

Постановою Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 02.11.2021 №318132 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000 грн відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення вимог статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме за перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.95).

Важаючм рішення про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправним, позивач звернувся до суду з даеним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-ІІІ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктом першим Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103(далі - Положення № 103, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

В силу пункту 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (п. 20 Порядку № 1567).

Відповідно до пунктів 21, 22 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до Державного бюджету України, крім адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - шістнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, які зараховуються до державного дорожнього фонду.

Суд зазначає, що акт перевірки - це лише один із доказів, який повинен братися до уваги під час розгляду справи про адміністративне (чи інше) правопорушення. Діючим законодавством не визначено такий акт, як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником. Даний документ є лише службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог чинного законодавства відповідними суб`єктами, а тому, з метою дотримання принципу змагальності сторін, диспозитивної та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, закріплених у КАС України, наведені в акті обставини повинні бути підтвердженні іншими доказами.

Судом встановлено, що спірною постановою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф згідно з абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", яким передбачено, що перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 цього Закону, застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу положень статті 39 ЗУ "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують пасажирські перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника ліцензія, документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до п. 2 Постанови №207 особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, забороняєтьсявимагати у водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця документи, не передбачені Переліком, затвердженим цією постановою.

Стаття 7 Закону України "Про страхування" відносить особисте страхування від нещасних випадків на транспорті до обов`язкових видів страхування. Також в цій статті зазначено, що для здійснення обов`язкового страхування Кабінетом Міністрів України встановлений порядок та правила його проведення, форми типового договору, особливі умови страхування, тощо.

На виконання вимог цього Закону, Кабінет Міністрів України своєю постановою № 959 від 14.08.1996 затвердив Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті (далі Положення № 959). Цим Положенням № 959 визначається порядок здійснення обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті, пасажирів та водіїв.

Пунктом 58 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176, передбачено, що під час здійснення нерегулярних пасажирських перевезень перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів.

Пунктом 3 Положення № 959 передбачено, що кожному застрахованому пасажиру перевізник, що виступає агентом страховика, видає страховий поліс. Він може видаватись на окремому бланку або міститися на зворотному боці квитка. Оскільки при нерегулярних пасажирських перевезеннях видача квитків не передбачена, відносини між перевізниками та страховиками щодо страхування пасажирів і водіїв визначаються укладеними між ними договорами доручення та договорами страхування.

Окрім того, колегія судідв зазначає, що поліс (сертифікат) обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті пасажирів є одним з тих документів, який має пред`явити водій транспортного засобу, що здійснює перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Як встановлено судом першої інстанції та дана обставина підтверджується з матеріалів справи, позивач здійснює внутрішні та міжнародні перевезення на підставі ліцензії АД 064899. Строк дії ліцензії не обмежений.

02 березня 2021р. між ТОВ «Автотранс» (Перевізник) та Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (Замовник) укладено договір №1 (а.с.86-88), предметом якого є здійснення позивачем нерегулярних пасажирських перевезень особового складу Замовника. Розрахунок згідно п.4.1 договору проводиться на підставі підписаних сторонами акту виконаних робіт та наданого рахунку.

Відповідно до акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) №18 від 01.10.2021 та рахунку-фактури №АТ-0000009 від 01.10.2021 позивач здійснював нерегулярні пасажирські перевезення по маршруту Чернігів-Житомир-Чернігів (а.с.9,89).

Таким чином, документом, що засвідчує оплату транспортних послуг, є акт виконаних робіт (наданих послуг), підписаний сторонами.

Окрім того, ТОВ «АВТОТРАНС» укладено з ПАТ Страхова компанія «Грандвіс» (Страховик) договір №04-03/01 обов`язкового страхування водіїв від нещасних випадків на автомобільному транспорті від 29.01.2021 (а.с.90-91) та договір доручення про порядок проведення обов`язкового страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті №П2-1001-19 від 15.05.2019 (а.с.92-94).

Із акта №297488 від 01.10.2021 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом убачається, що водій в графі пояснення водія про причини порушень зазначив, що «документи в АТП».

Суд першої інстанції вірно послався на постанову Верховного Суду від 18.03.2020 по справі № 826/2239/16 як на судову практику у подібних справах.

Зокрема, Верховний Суд дійшов висновку, що дійшов висновку, що за відсутності документів, зокрема, посвідчення водія, товарно-транспортної накладної та адаптації пристрою тахографа, без оформлення індивідуально-контрольної книги водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

При цьому подання у майбутньому документів не спростовують факт відсутності встановлених порушень, оскільки обов`язок пред`являти такі документи чітко встановлений статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За таких підстав, оскільки документів, передбачених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", водій транспортного засобу марки Volkswagen Crafter, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 посадовим особам Укртрансбезпеки під час проведення перевірки не надав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не наведено обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Доводи скаржника про те, що під час розгляду справи в приміщенні Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки були надані документи, які підтверджували наявність на час перевірки співробітниками Укртрансбезпеки всіх необхідних документів, колегія суддів вважає безпідставними.

Як вже зазначено колегією суддів вище, непред`явлення водієм під час проведення перевірки 01.10.2021 документів, визначених чинним законодавством під час здійснення перевезень пасажирів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Щодо доводів скаржника про відсутність складу правопорушення, колегія суддів звертає увагу на таке.

За змістом абзацу 3 ч 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 1 ст. 39 зазначеного закону автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Отже, водій повинен мати і пред`явити особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Як встановлено судом першої інстанції та дана обставина підтверджується матеріалами справи, на момент перевірки під час здійснення перевезень пасажирів у водія транспортного засобу НОМЕР_1 були відсутні документи, наявність яких під час перевезень є обов`язковою та перелік яких зазначено у ст. 39 Закону.

Із акта перевірки від 01.10.2021 убачається, що на час перевірки було пред`явлено перевіряючим посвідчення водія та дорожній лист №217. Інші документи водієм пред`явлено не було. Як зазначив в акті сам водій, документи знаходяться з АТП.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині також є безпідставними і не підтверджуються зібраними у справі доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНС» залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.