Справа № 761/4780/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 761/4780/20
УХВАЛА

13 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Безименної Н.В., суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю., перевіривши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до заступника начальника Головного управління ДПС у місті Києві Лагутіної Злати Володимирівни, Головного управління ДПС у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року позов задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ГУ ДПС у м.Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2023 апеляційну скаргу залишено без руху, через її невідповідність ст.295 КАС України, а саме: апеляційну скаргу подано з пропуском строку.

Вказана ухвала доставлена до електронного кабінету скаржника 31.01.2023 о 19:35 год., що підтверджується довідкою від 01.02.2023 про доставку електронного листа, отже, в силу ч.6 ст.251 КАС України, ухвала суду вважається врученою скаржнику 01.02.2023.

До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що станом на дату подання апеляційної скарги рішення суду першої інстанції не було надіслано до ГУ ДПС у м.Києві.

На виконання вимог ухвали суду апелянтом подано ще одне клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначено, що при розгляді справи в суді першої інстанції не було проголошено та вручено скаржнику рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року, при цьому 04.02.2022 ГУ ДПС у м.Києві направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на вказане рішення, яка ухвалою вказаного суду від 06.10.2022 була повернута скаржнику. Також скаржник посилається на введення в Україні воєнного стану, оголошення простою в органах ДПС і звертає увагу на рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022 щодо поновлення процесуальних строків.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 6 рекомендацій роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених Радою Суддів України 02.03.2022, визначено виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Тобто, наведені рекомендації Ради Суддів України щодо продовження строків стосуються строків, які встановлюються судом. Натомість, строки подання апеляційної скарги встановлюються не судом, а визначаються нормами КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Частиною 1 ст.121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що вперше апелянт звернувся з апеляційною скаргою 04.02.2022, що підтверджується штампом ВПЗ на конверті (а.с.164) та ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2022 її було залишено без руху, яка отримана апелянтом 10.08.2022 (а.с.174) та в подальшому, 06.10.2022 ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу повернуто на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, у зв`язку з не усуненням її недоліків, яка отримана скаржником 19.10.2022.

Зазначена ухвала в касаційному порядку не оскаржувалась, незважаючи на те, що в клопотанні про усунення недоліків апеляційної скарги (а.с.175-176) скаржником викладено незгоду з наведеним судом обрахунком розміру судового збору, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року у даній справі.

Колегія суддів звертає увагу, що з моменту постановлення судом першої інстанції оскаржуваного рішення від 04.02.2021 до моменту подання первинної скарги (04.02.2022) минув рік, протягом якого скаржник належним чином не скористався своїм правом на отримання копії рішення суду першої інстанції, що підтверджується направленим до суду першої інстанції клопотанням про видачу примірника судового рішення, яке отримано судом 30.04.2021 (а.с.160-161 зворот) та в подальшому не звернення до суду для його отримання і не вчинення жодних дій з метою оскарження бездіяльності щодо не видачі судового рішення у встановлений законодавством строк.

При цьому, зі змісту апеляційної скарги, поданої вперше 04.02.2022, так і повторно поданої 21.12.2022 вбачається, що скаржник достеменно обізнаний зі змістом оскаржуваного рішення та наводить власні аргументи щодо незгоди з висновками суду, які були покладені в його основу.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії", справа "Креуз проти Польщі").

Апелянт, як суб`єкт владних повноважень, повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що норми процесуального законодавства не звільняють державний орган від обов`язку подачі апеляційної скарги у передбачений процесуальним законодавством строк.

Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо її своєчасної подачі.

Крім того, у п.74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звернув увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що "…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…".

Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №810/3131/17, від 05 лютого 2019 року у справі №826/11314/17, від 23 липня 2020 року у справі №560/3519/18 та від 16 березня 2021 року у справі №640/7145/19 який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя, про що вказував Конституційний Суд України у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011.

Звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Наведена позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 26 квітня 2021 року у справі №400/2226/19.

Колегія суддів вважає, що свідоме не вжиття апелянтом належних та достатній дій з метою отримання копії рішення суду першої інстанції не є об`єктивно непереборними обставинами, такими, що не залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою і в жодному разі не дають право державному органу у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Наведений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 06 березня 2018 року у справі №819/1224/15-а, від 28 січня 2020 року у справі №640/5160/19 та від 28 грудня 2020 року у справі №812/758/18 та має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Правові позиції, які викладені у постановах Верховного Суду, підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норм права, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

При цьому, з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не вбачається наявності обставин, зумовленими впровадженням в Україні воєнного стану, що вплинули на можливість своєчасного подання відповідачем апеляційної скарги і унеможливили її подання у встановлений законодавством строк.

Колегія суддів враховує обставини щодо введення в Україні воєнного стану та наявності загрози ракетних ударів чи іншої небезпеки, пов`язаної з військовою агресією, необхідність реагування на повітряні тривоги тощо, однак неможливість подання апеляційної скарги у встановлений законодавством строк в результаті дії таких обставин має бути конкретизована (із зазначенням конкретних причин та періоду, протягом якого вони діяли) та підтверджена відповідними доказами, які скаржником надані не були.

Щодо твердження скаржника, що внаслідок збройної агресії проти України та введення воєнного стану було оголошено простій у роботі територіальних органів ДПС України, то відповідно до наказів ДПС України від 24.02.2022 №243-о та від 14.04.2022 №189 оголошення простою мало місце в період з 24.02.2022 по 14.04.2022, що не свідчить про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки первинну апеляційну скаргу було подано 04.02.2022 (тобто до введення воєнного стану та оголошення простою), а повторно апеляційну скаргу подано 21.12.2022 (коли простій у роботі територіальних органів ДПС України був припинений вже як 6 місяців).

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особливості провадження в даній категорії справ встановлено у ст.286 КАС України, відповідно до ч.4 якої апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Повний текст оскаржуваного рішення складено 10.03.2021, в той же час, дану апеляційну скаргу апелянтом подано до суду 21.12.2022, що підтверджується штампом ВПЗ на конверті, отже апеляційну скаргу подано скаржником після закінчення строків, установлених ст.286, 295 КАС України.

Верховний Суд у справі № 420/435/21, окрім іншого, аналізував, що у останні роки дійсно спостерігається критичний стан фінансування судової гілки влади в Україні. Так, зокрема у рішенні Вищої ради правосуддя від 20.01.2022 №62/0/15-22 відзначається, що у 2020 - 2021 роках судова влада та її органи функціонували в умовах суттєвого недофінансування, а упродовж 2021 року до Вищої ради правосуддя надійшло близько 340 звернень щодо неналежного фінансування діяльності місцевих та апеляційних судів.

01.09.2021 на веб-порталі «Судова влада України» Шевченківський районний суд м.Києва розмістив оголошення про відсутність належного державного фінансування, що спричинило неможливість відправки поштової кореспонденції у судових справах та повідомив про можливість отримання копій судових рішень за допомогою підсистеми «Електронний суд» або особисто в суді, однак відповідних дій апелянтом вжито не було.

Не отримання скаржником копії судового рішення (за умови, коли останній був достеменно обізнаний зі змістом такого рішення, в тому числі шляхом використання Єдиного державного реєстру судових рішень, про що скаржником самостійно зазначено в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження), не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, коли апелянт намагається маніпулювати нормами процесуального законодавства та зловживати своїми правами з метою безпідставного поновлення встановленого ст.286, 295 КАС України строку.

Суд також враховує, що положеннями ч.4 ст.286 КАС України встановлено скорочені строки на апеляційне оскарження рішень у даній категорії справи, а з моменту складання повного тексту рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року (дата складання повного тексту 10.03.2021) до моменту подання апеляційної скарги минув 21 місяць.

Таким чином, наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані судом поважними, в той же час, об`єктивних та поважних причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження судом не встановлено, а тому підстав до поновлення пропущеного апелянтом строку суд не вбачає.

Строк для усунення недоліків апеляційної скарги, сплинув 14.02.2023.

У встановлений судом строк та в період до 13.03.2023 вимоги ухвали суду в частині наведення належних підстав для поновлення строку скаржником виконано не було, в той же час, об`єктивних та поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянтом не зазначено, а судом не встановлено, у зв`язку з чим наявні підстави, визначені п.4 ч.1 ст.299 КАС України для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі відмови у відкритті апеляційного провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст.ст.169, 299 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

У задоволенні клопотань Головного управління ДПС у м.Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до заступника начальника Головного управління ДПС у місті Києві Лагутіної Злати Володимирівни, Головного управління ДПС у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма