Справа № 480/7429/22
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2023 року Справа № 480/7429/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Осіпової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7429/22 за позовом ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Суми) про скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Суми) , в якій просить скасувати постанову старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Козаченко С.В. про відкриття виконавчого провадження ВП № 69964560 від 12.10.2022 р.
Свої вимоги мотивує тим, що в порушення вимог ч.1, ч.2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не було повернуто стягувачу виконавчий документ без виконання, а навпаки 12 жовтня 2022 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання постанови Сумського районного суду від 14.01.2022р,. яка набрала законної сили 28.06.2022р. (після апеляційного оскарження), тобто після спливу 3 (трьох) місячного строку пред`явлення до виконання.
Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що старший державний виконавець Козаченко С.В., приймаючи оскаржувану постанову та відкриваючи виконавче провадження, діяв поза межами наданих законом повноважень, а отже, протиправно.
За таких обставин, постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2022р. ВП № 69964560 є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою від 11.11.2022р. провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
26.01.2023р. судом постановлено ухвалу про витребування доказів.
07.03.2023р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки на момент відкриття виконавчого провадження виконавець, керуючись ст. ст. 3, 4, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом Закон № 1404-VIII), прийняв рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі письмової заяви стягувача, враховуючи вхідну дату та те, що виконавчий документ відповідає вимогам, визначеним, зокрема, в ст. 4 Закону 1404-VIII .
Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, можна зробити висновок, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Зважаючи на те, що оскаржуване рішення прийнято державним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, підстави для задоволення позову, на думку представника відповідача, відсутні.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Постанова Сумського районного суду Сумської області у справі №587/2205/21 від 14.01.2022р. залишена без змін постановою судді Сумського апеляційного суду від 28.06.2022 року та того ж дня набрала законної сили.

12.10.2022р., керуючись ст. ст. 3, 4, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом Закон № 1404-VIII ), винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копії постанов яких направлено боржникам для виконання, стягувачу для відома.

12.10.2022р., керуючись ст. 42 Закону № 1404-VIII, виконавцями винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 272,28 грн.

26.10.2022р. винено постанову про внесення реєстраційних змін щодо суми стягнення штрафу замість 17000грн., правильно вказано суму у розмірі 34000,00грн.

26.10.2022р., керуючись ст.27 Закону № 1404-VIII, виконавцями винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірах 3400,00грн. (попередня постанова про стягнення виконавчого збору від 12.10.2022 на суму 1700грн. скасована).

26.10.2022р. виконавцем у порядку ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на кошти боржника.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 299 КУпАП передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, посадовими особами та громадянами.

Виконання постанови про накладення адміністративного стягнення є завершальною стадією провадження у справах про адміністративні правопорушення, зміст якої полягає в практичній реалізації обмежень особистого, морального і матеріального характеру, передбачених призначеним правопорушнику стягненням.

На відміну від рішень інших видів (форм) судочинства, які, за загальним правилом, підлягають виконанню після закінчення строку апеляційного та касаційного оскарження, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено КУпАП та іншими законами України (ст. 299 КУпАП).

Постанова про накладення адміністративного стягнення має бути звернута до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Зміст звернення постанови до виконання становить певну діяльність органу (посадової особи), який виніс конкретну постанову і складається з наступного:

1) своєчасне вручення (надсилання) правопорушникові копії постанови про накладення адміністративного стягнення; 2) роз`яснення правопорушникові порядку та умов виконання постанови; 3) своєчасне надсилання постанови органу виконавцю; 4) здійснення контролю за виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення та вирішення інших питань відстрочка виконання, припинення виконання, давність виконання постанови тощо.

Постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженими на те органами у порядку, встановленому КУпАП та іншими законами України. До органів, що здійснюють безпосереднє виконання постанов, належить, серед інших, Державна виконавча служба (державні виконавці здійснюють: примусове виконання постанов про стягнення штрафу; виконання постанов про оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; виконання постанов про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; виконання постанов про відшкодування майнової шкоди у порядку виконавчого провадження).

Законодавець передбачає обставини (ст. 302 КУпАП), з настанням яких, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, а разом з тим й провадження з виконання постанови. До цих обставин належать: 1) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 2) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність за даний проступок; 3) смерть особи, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Цей строк є преклюзивним (присічним).

Тобто, за змістом наведеної норми Кодексу можна дійти висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення може бути звернена до виконання лише протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі пропуску цього строку постанова про накладення адмінстягнення не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для пред`явлення виконавчого документа, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, необхідно застосовувати положення статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтю 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Наведені норми КУпАП кореспондуються з приписами Закону України "Про виконавче провадження" яким регламентуються умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню.

Так, згідно зі статтею 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 2 Закону закріплено основні засади виконавчого провадження, зокрема виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 4 Закону №1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Пунктом 6 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до пункту 2 частини 4 ст. 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що заяву Начальника ВП №4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Ткаченка Віталія про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Сумського районного суду Сумської області у справі №587/2205/21 від 14.01.2022р. про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 17000грн., яка набрала законної сили 28.06.2022р., зареєстровано працівником Ковпаківського ВДВС 03.10.2022р. (а.с.24, зворотній бік).

Визначальним для обрахунку строку, чи звернута постанова про накладення штрафу до примусового виконання вчасно, є дата надходження її безпосередньо до органу виконавчої служби.

Постанова суду про накладення штрафу на позивача, звернута до примусового виконання 03.10.2022р., тобто поза межами строку, визначеного законом.

Оскільки у встановлений законом строк постанова до виконання не звернута, то на підставі частини першої статті 303 КУпАП вона не підлягає виконанню.

Отже, з аналізу вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець, отримавши до виконання виконавчий документ постанову Сумського районного суду Сумської області у справі №587/2205/21 від 14.01.2022р., який пред`явлений до виконання із пропуском встановленого Законом строку, був зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу.

З врахуванням викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн., сплаченого за подання позову, що підтверджується квитанцією від 07.11.2022р. (а.с.10).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Суми) про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Козаченко С.В. про відкриття виконавчого провадження ВП № 69964560 від 12.10.2022 р.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (проспект Курський, 6, м. Суми, 40020, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова