Справа № 480/558/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2023 р. Справа № 480/558/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просив:
1) визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині зменшення позивачу розміру пенсії з 76% до 70% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2008;
2) зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії у розмірі 76% від грошового забезпечення щомісячно, починаючи з 01.01.2008.
Свої вимоги мотивував тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії та перебуває на обліку у ГУПФУ в Сумській області як отримувач пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ. Основний розмір пенсії під час її призначення був визначений у розмірі 76% від розміру грошового забезпечення. Втім, при перерахунку пенсії з 01.01.2008 року відповідач зменшив основний розмір пенсії з 76% до 70%, з чим позивач не погодився та звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 25.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою суду у відповідача витребовувалися додаткові докази у справі.
Ухвалою суду від 16.02.2023 додаткові докази у справі у відповідача витребовувалися повторно.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву з доказами на його обґрунтування, в т.ч. витребувані судом докази.
Так, у відзиві просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. На день звільнення вислуга позивача складала 27 років, підстава звільнення з військової служби у відставку «за віком» відповідно до пункту «б» статті 46 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При проведенні перерахунку пенсії на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» з 01.01.2008 застосовані норми законодавства, що діяли на час його проведення, а саме статті 13 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якою особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
При цьому, оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії з 1 січня 2008 року стаття 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 5-процентне збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 2, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 5-процентної доплати для зазначених військовослужбовців немає.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії та особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.4). Вказане відповідачем у відзиві не заперечувалося.
Як вбачається з позову та підтверджується матеріалами справи, позивачу з 1986 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ), а з 01.01.2007 ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Сумській області (а.с.8, 27). При цьому, розмір пенсії позивачу на момент її призначення органами Пенсійного фонду, у тому числі і відповідачем склав 76% суми грошового забезпечення виходячи з вислуги 27 років, а саме: 50 % - за вислугу 20 років, 21% - за кожний рік вислуги понад 20 років (7 років * 3 %), 5 % - як ліквідатору наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії (а.с.8,27).
ГУ ПФУ в Сумській області провело перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення, виданої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб. При цьому основний розмір пенсії позивача склав 70% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.7, 27 зворот, 28).
15.12.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо причин зменшення з 01.01.2008 розміру пенсії з 76% грошового забезпечення (а.с.9, 31 зворот), на яку ГУ ПФУ в Сумській області повідомило листом позивача про те, що позивачу проведено перерахунок пенсії враховуючи чинну на момент його проведення редакцію ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року №2262-XII (а.с.32).
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.
Стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) (в редакції, чинній на дату прийняття Закону № 2262-ХІІ) передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:
а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;
б) особам офіцерського складу, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);
в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Судом встановлено, що як на момент призначення позивачу пенсії (з 1986р.) так і станом на момент постановлення позивача на облік у відповідача та призначення органом Пенсійного фонду пенсії ОСОБА_1 , розмір його пенсії було визначено, виходячи з 76% суми грошового забезпечення, враховуючи вислугу 27 років, а саме: 50 % - за вислугу 20 років, 21% - за кожний рік вислуги понад 20 років (7 років * 3 %), 5 % - як ліквідатору наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії (а.с.8,27).
Втім згодом Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006 №3591-ІV у статті 13 пункт «в» частини першої викладено в такій редакції:
«в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» ( 1763-15 ) (пункт «в» статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43)».
Відтак, вказаними змінами виключено збільшення на 5 % відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорій 2, 3.
Перерахунок призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій визначено статтею 63 цього Закону (у редакції, чинній на час проведення перерахунку пенсії позивачу), відповідно до частин першої, третьої та четвертої якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням у дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.
Таким чином, відсотковий розмір пенсії до відповідних сум грошового забезпечення при її призначенні установлюється статтею 13 Закону № 2262-ХІІ саме на час призначення пенсії. Натомість розміри складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія при її перерахунку на підставі статті 63 Закону № 2262-ХІІ, визначаються на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Складові грошового забезпечення, з яких обчислюється та перераховується пенсія, та їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.
Водночас відсоткове співвідношення раніше призначеної відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ пенсії до відповідних сум грошового забезпечення є сталим, оскільки установлюється на день призначення пенсії.
Судом встановлено, що пенсія за вислугу років була призначена позивачу відповідно до пунктів «б», «в» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, її розмір складав 76% від грошового забезпечення, у тому числі 5 % збільшення розміру пенсії на підставі пункту «в» частини першої статті 13 цього Закону як особі, віднесеній до 3 категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
На час виникнення спірних правовідносин при здійсненні перерахунку пенсії з 01.01.2008 стаття 13 Закону № 2262-ХІІ була чинною у редакції Закону № 3591-IV, яка вже не передбачала вказаної 5-відсоткової доплати особам, що віднесені до категорії 3.
Проте застосування органом ПФУ при перерахунку пенсії позивача положень статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону №3591-IV є протиправним, оскільки ця норма стосується призначення нових, а не перерахунку раніше призначених пенсій. До того ж статтею 58 Конституції України закріплено принцип незворотності нормативно-правових актів у часі.
Отже, суд дійшов висновку про те, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2008 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на основі постанови № 704 немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 200/7786/19-а, які враховуються при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин на підставі ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
У цій справі Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду про те, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії стаття 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону № 3591-IV не передбачала 10-відсоткового збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б установлювала таку доплату, у чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 10-відсоткової доплати для зазначених військовослужбовців немає.
Таким чином, з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що застосування відповідачем при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2008 положень статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону № 3591-IV не відповідає критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки ця норма стосується призначення нових, а не перерахунку раніше призначених пенсій, а тому суд вважає необхідним визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення розміру раніше призначеної пенсії позивачу з 76% до 71% відповідних сум грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2008 та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної позивачу пенсії, з 01.01.2008, виходячи з основного розміру пенсії 76% грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.
Втім, позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо зменшення розміру його пенсії, однак, суд відмічає, що проведення перерахунку пенсії відповідачем є активною формою поведінки, а тому належним способом захисту є саме визнання протиправними дій.
Поряд з цим, позивач також просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо зменшення розміру його пенсії до 70%, однак, матеріалами справи підтверджується, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача з 01.01.2008 зменшив розмір його пенсії до 71% грошового забезпечення (а.с.7), а не до 70%, як вважає позивач, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення розміру раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 76% до 71% відповідних сум грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2008.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії, з 01.01.2008, виходячи з основного розміру пенсії 76% грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 15.03.2023.

Суддя І.Г. Шевченко