Справа № 372/1427/22
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 372/1427/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Ревва Е.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Стригунова Олександра Миколайовича на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2022 року, суддя Дорошенко В.М., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправним та скасувати постанову серії ВМ №00004181 від 21.12.2021, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті стосовно позивача відповідно до якої його притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, відповідно до якої позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, за порушення ПДР України, а саме рух транспортного засобу із перевищенням нормативно-вагових параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2022 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - Стригунов Олександр Миколайович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши осбі, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовою колегією встановлено, що 21.12.2021 року головним державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Колєснік Наталією Геннадієвною було винесено постанову серії ВМ №00004181 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, згідно з якою на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що 21.12.2021 о 01:57 год. за адресою: М-05 Київ-Одеса, км 36+303, зафіксовано транспортний засіб: Ford Cargo 3542D, д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 23,7% (7,576 тон), за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з абз. 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10 вересня 2014 року № 442 утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пп. 15, 27 п. 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Таким чином, відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Вказана правова позиція викладенау постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/210/19.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

У відповідності до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частиною 1 статті 60 Закону № 2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів не перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Отже, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Статтею 132-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Частиною 2 ст. 132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд

Заперечуючи законність прийнятої відповідаченм постанови позивач та його представник зазначили, що транспоортний засіб Ford Cargo 3542D, д.н.з. НОМЕР_1 є спеціальним та 21.12.2021 року був задіяний для обробки протиожеледними матеріалами на відповідній ділянці дороги..

Так, з матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу FORD CARGO 3542D державний номерний знак НОМЕР_1 , є ТОВ «Спец Комплект Постач», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію траснпортного засобу (а.с.56)

Згідно виписки з Єдиного дердавного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Спец Комплект Постач» є юридичною особою, керівником якої є ОСОБА_1 (а.с.88).

В апеляційній скарзі скаржник також зазначив, що даний транспортний засіб є спеціалізованим вантажно-спеціалізованим самоскидом, оснащений додатковим снігоочисним обладнанням і відвалом. Зазначена обставина підтверджується записом в техніченому паспорті на даний транспортний засіб.

В якості доказів, представником позивача було надано до апеляційної скарги довідку від 27.01.2023 Департаменту регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації Київської обласної військової адміністрації, згідно якої зазначено, що 21.12.2021 року та в інші дні (також зазначені в довідці) спеціалізований вантажний-спеціалізований самоскид Ford Cargo 3542D, д.н.з. НОМЕР_1 здійснював обробку протиожеледними матеріалами на ділянках доріг Фастівського району Київської області, які закріплені додатком №1 (мережа автомобільних доріг загального користування) до вищезазначених договорів, що підтверджується відповідними актами приймання надання послуг (форма КБ-2в) та іншими первинними та виконачими документами.

Також у довідці вказано, що згідно договорів від 03.12.2018 №1-19/20 та від 20.12.2021 №1-21/22 «Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Київській області», укладеного між Департаментом та ТОВ «Спец Комплект Постач»», останнє надавало послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Київської області, зокрема послуги з цілодобового забезпечення безперервного безпечного руху та зимового утримання автомобільних доріг відповідно до нормативно-правових актів, норм і стандартів з 03.12.2018 по 31.12.2022.

Окрім того, представником скаржника надано лист від 26.12.2022 Департаменту регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації Київської обласної військової адміністрації відповідно до якого зазначено, що згідно договорів від 03.12.2018 №1-19/20 та від 20.12.2021 №1-21/22 «Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Київській області», укладеного між Департаментом та ТОВ «Спец Комплект Постач», останнє надавало послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Київської області, з 03.12.2018 по теперішній час.

Згідно Технічних завдань до договорів, які є невід`ємною частиною тендерних документацій (ідентифікатори закупівель: UА-24873-а, UА-2018-09-27-000505-с), послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Київській області, зимове утримання доріг.

Також у даному листі зазначено види робіт, які забезпечувало товариство на виконання умов договорів.

Водночас, представником скаржника додано до апеляційної скарги товарно-транспортну накладу №СК1100 від 21 грудня 2021, автомобіль Форд, НОМЕР_1 , перевізник ТОВ «Спец Комплект Постач» найменування вантажу - ПОМ (протиожеледні матеріали), 3 тн.

Таким чином, позивачем надано докази, які свідчать про те, що зазначений автомобіль є спеціальним, 21.12.2021 року за адресою М-05 Київ-Одеса, км 36-303 здійснював відповідні роботи, пов`язані послугами з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Київській області, зимове утримання доріг на підставі укладених договорів з Департаментом регіонального розвидку КОДП КВОА.

Відповідно до п 22.5 ПДР, які діяли у редакції на час винесення оскаржуваної постанови зазначено, що маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

Отже, зазначена норма стосується питання перевезення вантажу.

Як встановлено колегією суддів, автомобіль Форд, НОМЕР_1 є спеціальним транспортним засобом, який 21.12.2021 здійснював відповідні роботи, пов`язані послугами з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення у Київській області, зокрема роботи по зимовому утримання доріг на підставі укладених договорів з Департаментом регіонального розвидку КОДП КВОА.

Отже, специфіка роботи даного автомобіля у спірний період стосувалась утримання доріг в зимовий період, а отже зазначений авітомобіль саме 21.12.2021 не займався вантажними перевезеннями.

Окрім того, як зазначено у листі Департаменту регіонального розвитку Київської обласної відськової адміністрації від 20.12.2022 зазначений автомобіль надавав послуги з експлуатаційного утримання доріг загального користування місцевого значення, зокрема проводив обробку протиожеледними матеріалами.

Як вже зазначено вище колегією суддів, 21.012.2021 транспортний засіб був завантажений ПОМ (протиожеледний матеріал), та здійснював відповідні роботи з утримання робіт як спецтехніка.

Відповідачем не було надано до суду доказів того, що зазначений автомобіль було навантажено з порушенням вимог ПДР, як і не надано доказів того чи може змінитися навантаження на осі даного автомобіля під час цілодобового забезпечення безперервного руху та зимового утримання автомобільних доріг, зокрема під час очистки доріг від снігу, захисту доріг від зимових наметів і боротьби із зимовою слизістю, коли дорога посипається спеціальним протиожеледним матеріалом, яким загружено автомобіль, та чи може дана обставина вплинути на втрату його рівномірності навантаження на осі.

Також колегія суддів бере до уваги наступне.

У 2022 році до ПДР було внесено відповідні зміни, зокрема п.22 доповнено п. 22.5, згідно з яким вимоги цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціального призначення, які виконують функції зимового утримання автомобільних доріг, та Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час слідування (повернення) до (з) місця виконання заходів із захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, гасіння пожеж.

Тобто, законодавець унормував питання щодо використання спеціальних транспортних засобів, в т. ч. і транспортних засобів, які використовуються для зимового утримання автомобільних доріг.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП може вчинятися як у формі дії та і у формі бездіяльності, коли винний не виконує своїх обов`язків, передбачених відповідними нормативно-правовими актами під час перевезення вантажів.

Суб`єктивна сторона може бути виражена тільки у формі умислу.

В ході апеляційного розгляду справи не було встановлено умислу позивача в допуску руху транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених у п. 22.5 ПДР: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу.

Також не було встановлено в ході розгляду справи, що автомобіль Ford-3542D, був загружений з порушенням вимог чинного законодавства та, що під час очистки доріг від снігу, захисту доріг від зимових наметів і боротьби із зимовою слизістю 21.12.2021 року, коли дорога посипалась спеціальним протиожеледним матеріалом, яким було загружено автомобіль, розкидання ПОМ не призвело до втрати його рівномірності в кузові та нерівномірної нагрузки на осі.

Зазначену обставину суд першої інстанції не перевірив та не встановив, чи є зазначений автомобіль спеціальним та чи надавав 21.12.2021 послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Київської області, зокрема послуги з цілодобового забезпечення безперервного безпечного руху та зимового утримання автомобільних доріг відповідно до нормативно-правових актів, норм і стандартів як те зазначав позивач у позовній заяві.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що винесена відповідачем постанова від 21.12.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 ч 2 КпАП України та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн, є протиправною, так як не встановлено вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

З огляду на вищевикладені доводи та встановлені у справі обставини, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Інші обставини, які зазначає позивач в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи і, окрім того, вони не мають суттєвого значення для вирішення питання,

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Як вбачається з апеляційної скарги, представник позивача - адвокат Стригунок О.М. зазначає суму судових витрат 24 488 грн із яких: витрати на правничу допомогу 23000 грн та судовий збір у розмірі 1488 грн.

Відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.09.2022, укладеного між Адвокатським бюро «Олександр Стригунов» та ОСОБА_1 , Адвокат зобов`язався відповідно до завдання-доручення Клієнта надати йому за плату професійну правничу (правову) допомогу, в т.ч. в судах України.

Зокрема, згідно з п.2.1 договору Адвокат зобов`язався надати Клієнту роз`яснення, здійснювати усне та письмове консультування з юридичних питань, досліджувати, аналізувати документи, матеріали, іншу інформацію, надану Клієнтом для досягнення адвокатом поставленої перед ним мети. Збирати необхідну інформацію у межах його повноважень, інформацію, що міститься в судових справах, подавати скарги, заяви,документи правового характеру, здійснювати представництво, надавати правову допомогу, здійснювати функції представника клієнта під час судового розгляду в місцевих, апеляційних, вищих спеціалізованих судах в Верховному Суді (пп.2.1.2, 2.1.3, 2.1.4).

Згідно з п.3.1 Договору, Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату плату за надану правничу допомогу з розрахунку 2000 грн за одну витрачену годину роботи згідно актів наданих послуг на підставі, в порядку та строки, визначені у завданнях-дорученнях (додаткових угодаї), які є невід`ємною частиною договору, а також виплатити адвокатський гонорар у розмірі 10 000 грн у разі прийняття судом рішення на користь Клієнта (закриття справи про адміністративне правопорушенн) шляхом оплати виставлених адвокатом рахунків.

Додаткові (фактичні) витрати (сплата роботи фахівців, чиї висновки запитувались адвокатом, транспортні витрати, сплата друкарськмих, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу, тощо), які відповідно до завдання доручення, не були включені до загальної вартості юридичних послуг, сплачуються Клієнтом на підставі окремих рахунків.

Згідно з рахунком на оплату від 13 лютого 2023 року адвокатського бюро «Олександр Стригунов» убачається, що адвокатом надані наступні послуги: консультація Клієнта щодо винесення рішення -1000 грн; підготовка апеляційної скарги та додатків до неї, відправка до с уду апеляційної інстанції 10 000 грн; участь в судовому засіданні в суді апеляцйної інстанції 2000 грн, гонорар 10000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти стягнення понесених витрат на правничу допомогу, оскільки вважає, що прийнята постанова є законною, а отже і відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу.

Також представник зазначив, що у разі, якщо суд прийде до висновку, що є підстави для стягнення витрат на правничу допомогу просить застосувати принцип пропорційності, оскільки зазначена адвокатом сума є надмірною до предмету спору.

Колегія суддів зазначає, що адвокат не був присутній в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, а отже зазначена ним сума 2000 грн є безпідставно зазначеною.

Колегія суддів вважає, що підлягає стягненню сума витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн з огляду на те, що адвокат не був присутнім в судових засіданнях ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, а затрачений час та виконана робота свідчить, що вказана сума є непомірно високою та непропорційною.

Окрім того, відповідно до ст. 139 КАС України, підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за подачу до суду позовної заяви в розмірі 992,40 грн, сплачений відповідно до квитанції 0.0..1 від 08.06.2022 та судовий збір у розмірі 1488 грн, сплачений за подання до суду апеляційної скарги відповідно до квитанції 414923482 від 13.02.2023.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, передчений чинним законодавством України, а тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Окрім того, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу, рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий адміністратиний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції, а тому таке рішення не можна вважати законним і воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 271, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Стригунова Олександра Миколайовича задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 34000 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серія ВМ №00004181, винесеної старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Колєснік Наталією Геннадієвною і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, місце знаходження: м Київ 01135, пр. Перемоги,14) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подачу до суду позовної заяви в розмірі 992,40 грн, сплачений відповідно до квитанції 0.0..1 від 08.06.2022 та судовий збір у розмірі 1488 грн, сплачений за подання до суду апеляційної скарги відповідно до квитанції 414923482 від 13.02.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, місце знаходження: м Київ 01135, пр. Перемоги,14) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.

Постанову виготовлено: 14 березня 2023 року.