Справа № 500/418/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/418/23

14 березня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області форми "Ф" від 31.08.2022 № 0-1915.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 10.01.2013 право власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, розчинно-бетонний вузол, розташований за адресою АДРЕСА_1 , - погашено.

З врахуванням наведеного, позивач стверджує, що у нього відсутнє нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, яке є об`єктом оподаткування, а відповідно відсутні правові підстави для нарахування позивачу податку на нерухоме майно за 2021 рік.

Враховуючи наведене вище, позивач вважає, що відповідач протиправно нарахував позивачу податок на нерухоме майно згідно податкового повідомлення-рішення від 31.08.2022 № 0-1915, а тому просить його скасувати.

Ухвалою суду від 20.02.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на 14.03.2023 о 12:00 год.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві відповідач вказує, на те, що згідно інформації АІС "Податковий блок" за позивачем рахується нерухомість в статусі "Активний". Позивач мав згідно ст.266.7.3 ПК України звернутись з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання для проведення звірки даних щодо об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку. Проте, позивач з такою заявою не звертався.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. З врахуванням наведеного, суду прийшов до переконання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно 23.02.2011 був власником нежитлового приміщення, розчинно-бетонного вузла за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 10.01.2013 право власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, розчинно-бетонний вузол, розташований за адресою АДРЕСА_1 , - погашено. При цьому як видно з інформації ЄДРРПНМ погашення відбулося у зв`язку з тим, що нерухоме майно було знесене.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 31.08.2022 № 0-1915 на суму 12300 грн, податковий період 2021 рік.

Не погоджуючись з винесеним рішенням звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно пункту 6.1 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ст.8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно п. 4.4 ст. 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Згідно з п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є норматив но-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених п. п. 12.3.4 ст. 12 цього кодексу.

Відповідно п.п.12.3.4 п. 12.3 ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Відповідно до пп. 16.1.4 п.16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.36.1. ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно ст. 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до ст.266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Згідно п.п. 266.7.2. п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату сум/суми податку, обчисленого згідно підпунктом 266.7.1. пункту 266.7 цієї стати, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня, що настане за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 10.01.2013 право власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, розчинно-бетонний вузол, розташований за адресою АДРЕСА_1 , - погашено. При цьому як видно з інформації ЄДРРПНМ погашення відбулося у зв`язку з тим, що нерухоме майно було знесене.

Таким чином, в даному випадку, відсутній об`єкт оподаткування ще з 2013 року, а тому неправомірним є нарахування позивачу податку на нерухоме майно за 2021 рік.

Відтак, податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 31.08.2022 № 0-1915 на суму 12300 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому судом не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що позивач мав згідно п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України звернутись з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання для проведення звірки даних щодо об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку. оскільки таке нерухоме майно не перебувало у його власності ще з 2013 року.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області форми "Ф" від 31.08.2022 № 0-1915.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області в користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді судового збору сплаченого при поданні позову в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 березня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

Головуючий суддя Осташ А.В.