Справа № 200/4918/22
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року Справа№200/4918/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якій просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві стосовно не зарахування періодів роботи з 04.03.1992 по 21.09.1992, з 22.09.1992 по 14.04.1993, з 15.04.1993 по 02.06.1997, з 01.06.2017 по 01.03.2019 до страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати періоди роботи з 04.03.1992 по 21.09.1992, з 22.09.1992 по 14.04.1993, з 15.04.1993 по 02.06.1997, з 01.06.2017 по 01.03.2019 до страхового стажу та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням зарахованих періодів роботи до страхового стажу з 17.10.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.11.2022 позивач подав через веб-портал ПФУ заяву про призначення пенсії за віком. 08.11.2022 позивачу призначено пенсію. Представником позивача на адресу відповідача направлено адвокатський запит від 08.11.2022 № 08/11/22-2 з проханням надати інформацію, чи усі періоди роботи позивача були зараховані до страхового стажу.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 10.11.2022 № 2600-0202-8/147579 повідомлено, що при призначені пенсії за віком позивачу не було зараховано в страховий стаж періоди роботи: з 04.03.1992 по 21.09.1992, оскільки в трудовій книжці не зазначено дату наказу про звільнення; з 22.09.1992 по 14.04.1993, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дату наказу про прийом та звільнення; період роботи з 15.04.1993 по 02.06.1997, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дату наказу про прийом на роботу.

Позивач вважає, що відповідачем безпідставно не були враховані зазначені періоди роботи, що порушує його права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.11.2022 відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що громадянин ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із адвокатським запитом вих. №08/11/22-2 від 08.11.2022.

Управлінням листом від 10.11.2022 № 2600-0202-8/147579 за результатами розгляду заяви позивача повідомлено про наступне. При призначені пенсії за віком позивачу не було зараховано в страховий стаж період роботи з 04.03.1992 по 21.09.1992, оскільки в трудовій книжці не зазначено дату наказу про звільнення, період роботи з 22.09.1992 по 14.04.1993, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дату наказу про прийом та звільнення та період роботи з 15.04.1993 по 02.06.1997, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дату наказу про прийом на роботу, що не відповідає вимогам пунктів 2.9 та 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях» від 29.07.1993 №58.

Отже, зарахувати вищезазначені періоди роботи до страхового стажу позивачу можливо у разі надання підтверджуючих документів про роботу в зазначений період (довідок, список із наказів тощо).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

На теперішній час дію воєнного стану в Україні продовжено.

02 березня 2022 року опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 року Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією його паспорту, серія: НОМЕР_2 , виданого 26.01.1998.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві як отримувач пенсії за віком з 17.10.2022, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Представник позивача звернувся до Головного управління із адвокатським запитом №08/11/22-2 від 08.11.2022 щодо надання інформації про зараховані періоди до страхового стажу позивача.

Листом від 10.11.2022 № 2600-0202-8/147579 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що при призначенні йому пенсії за віком не було зараховано в страховий стаж період роботи з 04.03.1992 по 21.09.1992, оскільки в трудовій книжці не зазначено дату наказу про звільнення, період роботи з 22.09.1992 по 14.04.1993, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дату наказу про прийом та звільнення та період роботи з 15.04.1993 по 02.06.1997, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дату наказу про прийом на роботу, що не відповідає вимогам пунктів 2.9 та 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях» від 29.07.1993 №58.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону України № 1058).

Частиною 2 ст. 24 Закону України № 1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 40 Закону України № 1058, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Згідно з пунктами 1-3 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_3 в період з 04.03.1992 по 21.09.1992 працював на посаді програміста у Мале підприємство «Брокерська контора «Нікко»; з 22.09.1992 по 14.04.1993 - заступника директора Приватної фірми «Лілія»; з 15.04.1993 по 02.06.1997 - директора/заступника директора в ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство Русь».

Листом Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві від 10.11.2022 № 2600-0202-8/147579 позивача повідомлено, що в порушення вимогам пунктів 2.9 та 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях» від 29.07.1993 №58, до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 04.03.1992 по 21.09.1992, оскільки в трудовій книжці не зазначено дату наказу про звільнення, період роботи з 22.09.1992 по 14.04.1993, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дату наказу про прийом та звільнення та період роботи з 15.04.1993 по 02.06.1997, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дату наказу про прийом на роботу.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім того, записи про трудову діяльність позивача, які характеризують назву посади, дати прийняття та звільнення з роботи та підприємство - роботодавця, оформлені належним чином, не місять виправлень чи неточностей. Дані записи містять чіткі відбитки печаток підприємств - роботодавців.

Також варто звернути увагу, що підприємства, де позивач був зайнятий на роботі за періоди з 04.03.1992 по 21.09.1992, з 22.09.1992 по 14.04.1993, з 15.04.1993 по 02.06.1997 у Мале підприємство «Брокерська контора «Нікко», Приватна фірма «Лілія» та ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство Русь», знаходяться у м. Донецьку Донецької області (відбитки печаток містять адресу місцезнаходження підприємства). Це також підтверджується витягами з ЄДР по підприємствам.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання таким, що втратили чинність деяких розпоряджень КМУ" згідно з Додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р визначено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Серед них вказані по Донецькій області: 1. Міста обласного значення: 1) м. Донецьк (Донецька міська рада).

Отже, надати уточнюючі довідки та первинні документи за вищенаведені періоди роботи позивач не має можливості з незалежних від нього причин, оскільки Мале підприємство «Брокерська контора «Нікко», Приватна фірма «Лілія» та ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство Русь» знаходяться у м. Донецьку, що входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. До того ж, м. Донецьк по сьогоднішній день знаходиться під окупацією.

Суд зауважує, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи відповідачем не надано. При цьому, позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Крім того, ч. 1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, при виникненні у відповідача сумнівів щодо права позивача на отримання пенсії, відповідач має право перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом

пенсійного органу. Однак, відповідач таким правом на скористувався. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною ним у постановах від 22.05.2018 у справі № 439/1148/17, від 03.10.2018 у справі № 235/2873/17, від 27.02.2018 у справі № 681/813/17, від 22.05.2018 у справі № 683/977/17, від 10.07.2018 у справі № 709/1360/17.

З урахуванням того, що в трудовій книжці є посилання на дату прийняття на роботу та звільнення, назву посади, вони завірені печатками, не містять виправлень, підчисток, відповідач не мав підстав без належного обґрунтування ставити їх під сумнів.

Отже, періоди роботи з 04.03.1992 по 21.09.1992, з 22.09.1992 по 14.04.1993, з 15.04.1993 по 02.06.1997 мають бути зараховані до страхового стажу.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.06.2017 по 01.03.2019, суд зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки, позивач в період з 01.06.2017 по 01.03.2019 працював на посаді заступника директора в ТОВ «Еліпс».

Відповідно протоколу розрахунку страхового стажу вбачається, що відповідач також не зарахував період роботи з 01.06.2017 по 01.03.2019 до страхового стажу позивача. Проте, відповідач у своєму листі не зазначив причин не зарахування даного періоду до стажу.

Згідно довідки ОК-5 за період роботи з 01.06.2017 по 01.03.2019 підприємство - роботодавець не сплатило за позивача єдиний соціальний внесок.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що з 2004 року до страхового стажу можуть бути зараховані тільки ті періоди роботи, за які за працівника були сплачені страхові внески.

Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином, позивач не повинний відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періодів його роботи на такому підприємстві.

Відтак, фактично внаслідок невиконання ТОВ «Еліпс» обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлена соціальної захищеності та стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17 та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 31.10.2019 у справі № 683/1814/16-а, від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16-а та від 26.03.2020 у справі № 299/3616/16-а.

Отже, період роботи з 01.06.2017 по 01.03.2019 має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Оскільки обставини справи свідчать про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні періодів роботи з 04.03.1992 по 21.09.1992, з 22.09.1992 по 14.04.1993, з 15.04.1993 по 02.06.1997, з 01.06.2017 по 01.03.2019, до страхового стажу, належним способом захисту порушеного права у даному випадку є саме зобов`язання органу пенсійного фонду зарахувати відповідні періоди роботи до страхового стажу позивача та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням зарахованих періодів роботи до страхового стажу з 17 жовтня 2022 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З огляду на матеріали справи, пенсійний вік позивача складає 60 роки (16.10.1962 рік народження). Оскільки із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 02.11.2022, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення позивачем пенсійного віку, пенсія має бути перерахована з 17.10.2022.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 28.11.2022 позивачу відстрочено сплату судового збору, до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання фізичною особою - підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб 2684 грн.

Таким чином, зважаючи на те, що ухвалою суду від 28.11.2022 позивачу відстрочено сплату судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) судового збору у розмірі 992,40 грн. на користь Державного бюджету України, як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України Про судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132,159-161,164,192-194,224-228,241-247, 255,253-263,293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві стосовно не зарахування періодів роботи з 04.03.1992 по 21.09.1992, з 22.09.1992 по 14.04.1993, з 15.04.1993 по 02.06.1997, з 01.06.2017 по 01.03.2019 до страхового стажу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 04.03.1992 по 21.09.1992, з 22.09.1992 по 14.04.1993, з 15.04.1993 по 02.06.1997, з 01.06.2017 по 01.03.2019 та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням зарахованих періодів роботи до страхового стажу з 17.10.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш