Справа № 260/5454/22
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/5454/22 пров. № А/857/1176/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В.., Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

представника позивача: не з`явився

представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року у справі № 260/5454/22 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Іванчулинець Д.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУУПФ в Закарпатській області, позивач) звернулось до суду з позовною заявою до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) (далі відповідач) та просило визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Білинця В.О. про накладення штрафу від 29.11.2022 року у розмірі 10 200 грн. у виконавчому провадженні № 70186848.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 12 грудня 2022 року надійшла постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Білинця В.О. про накладення штрафу від 29 листопада 2022 року у виконавчому провадженні № 70186848. Відповідно до даної постанови, на боржника Головне управління, накладено штраф у розмірі 10200 грн., за невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду в справі № 260/1911/22 від 16 серпня 2022 року, без поважних причин.

Позивач звертає увагу на те, що 22 вересня 2022 року на виконання вищевказаного рішення, ОСОБА_1 позивачем було проведено перерахунок пенсії.

З 01 жовтня 2022 року виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється з урахуванням вищенаведеного судового рішення, а різниця в пенсії (з урахуванням виплачених сум) за минулий час з 01.01.2018 по 30.09.2022 становить 207228,84 грн., облікована органами Пенсійного фонду України та буде виплачена після надходження коштів з Державного бюджету України. З огляду на об`єктивність причин невиконання судового рішення, а саме відсутність належного фінансування, підстав для винесення постанови про накладення на позивача штрафу у розмірі 10200,00 грн. немає.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року, в задоволенні позову відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому, обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив це.

Також звертає увагу апеляційного суд на те, що у постанові про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн. від 29 листопада 2022 року ВП № 70186848 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Білинець В.О. зазначає, що за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, 15 листопада 2022 року державним виконавцем відділу ПВР винесено постанову про накладення штрафу на суму 5100 грн., яка цього ж дня надіслана для виконання до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. Однак на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області постанова про накладення штрафу на суму 5100 грн. не надходила, чим порушено порядок винесення постанови про накладення штрафу на боржника.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішення перебуває виконавче провадження № 70186848 з примусового виконання виконавчого листа № 260/1911/22 виданого 18 жовтня 2022 року Закарпатським окружним адміністративним судом про: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області з 01 квітня 2019 року перерахувати виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Управління СБУ в Закарпатській області №395 від 23 грудня 2021 року, виданої станом на 05 березня 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та здійснити виплату з врахуванням проведених виплат. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 в основному розмірі 79 % сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням проведених виплат.

28 жовтня 2022 року виконавчий лист за № 260/1911/22/2022 від 18 жовтня 2022 року пред`явлено на виконання до відділу примусового виконання рішень стягувачем ОСОБА_1 ..

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 31 жовтня 2022 року ВП № 70186848 та зобов`язано боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виконати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/1911/22 протягом 10 робочих днів.

Копію зазначеної постанови позивачем отримано 02.11.2022, що підтверджується штрих-кодом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 364/14

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області скерувало відповідачу відповідь від 07 листопада 2022 року за вих. № 0700-0504-5/42488, в якій зазначено, що виконавчий лист № 260/1911/22/2022 виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження. З 01 жовтня 2022 року виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється з урахуванням вищенаведеного судового рішення. а різниця в пенсії (з урахуванням виплачених сум) за минулий час з 01.01.2018 по 30.09.2022 становить 207228,84 грн..

Вважаючи, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду в адміністративній справі за № 260/1911/22 не виконано, державним виконавцем, відповідно до статтей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову від 15 листопада 2022 року ВП № 70186848 про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. (300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) та встановлено новий строк для виконання.

29 листопада 2022 року державним виконавцем, відповідно до статтей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП № 70186848 про накладення штрафу на боржника у розмірі 10200 грн. у зв`язку із тим, що станом на день винесення постанови боржником не виконано, а також не вжито всіх належних заходів для його виконання, поважних причин не встановлено.

Також судом встановлено, що згідно копій матеріалів виконавчого провадження ВП № 70186848, 07 грудня 2022 року за вих. № 5-70186848/6474 державним виконавцем керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» надіслано до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України.

Також, 07 грудня 2022 року державним виконавцем керуючись пунктом 11 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Копію зазначеної постанови, відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», надіслано сторонам виконавчого провадження.

Не погодившись із постановою відповідача про накладення штрафу, позивач звернуся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про накладення штрафу від 29 листопада 2022 року ВП № 70186848 прийнята державним виконавцем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 ст.370 КАС України передбачає, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом п.1 ч.1 ст.26 цього Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частина 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.1, 2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, накладення штрафу в подвійному розмірі є наслідком повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у встановлений виконавцем строк.

Слід звернути увагу на те, що за своєю природою штраф - це міра адміністративної відповідальності. Штрафи представляють собою грошові стягнення, тобто є обтяженням майнового характеру для учасників виконавчого провадження. При цьому, штрафи можуть накладатися лише за винні дії чи бездіяльність.

Враховуючи наведені норми, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII.

Однак, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.

Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 31 травня 2021 року у справі № 560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин-наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що у спірних правовідносинах, оскаржувана постанова, винесена державним виконавцем за відсутності підстав, встановлених частиною 1 статті 75 Закону № 1404-VIII, з огляду на таке.

Оцінюючи невиконання судового рішення в частині не виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів на їх виплату, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Згідно з пунктами 1, 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (далі - Положення № 28-2), Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду. Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Пунктом 3 Положення № 28-2 визначено, що основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до пункту 4 Положення № 28-2 управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

З аналізу наведених вище норм, суду апеляційної інстанції приходить для висновку, що фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Однак, під час ухвалення оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не дослідив питання наявності чи відсутність відповідного фінансового забезпечення та відповідно наявності чи відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами.

Також судом першої інстанції залишено поза увагою те, що постанову від 15 листопада 2022 року ВП № 70186848 про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. позивач отримав лише 27.12.2022, тобто після находження постанови про накладення штрафу на суму 10200, що не спростовано відповідачем.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що листом від 07.11.2022 року № 0700-0504-5/42488 Головне управління повідомило відповідача, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 року № 260/1911/22 виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження.

Та вказало про те, що 22 вересня 2022 року Головне управління здійснило (виконало) перерахунок стягувану пенсії в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, згідно рішення Закарпатського обласного адміністративного суду 260/1911/22 від 16.08.2022.

З 01 жовтня 2022 року виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється з урахуванням вищенаведеного судового рішення, а різниця в пенсії (з урахуванням виплачених сум) за минулий час з 01.01.2018 по 30.09.2022, яка становить 207228,84 грн., облікована органами Пенсійного фонду України та буде виплачена після надходження коштів з Державного бюджету України.

Колегія суддів зазначає, що невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України Закарпатській області в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення. Накладення штрафу у розглядуваному випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічні праві висновки у подібних спірних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а, від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20, від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 та у справі № 360/4708/20, від 31.05.2022 у справі № 360/940/20.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 у справі № 260/1911/22, відбулося з поважних причин, що свідчить про протиправність застосування відповідачем до позивача штрафу оскаржуваною постановою та наявність підстав для її скасування.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини уваги, не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо правомірності оскарженої постанови відповідача, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов задоволенню повністю.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає підставними та обґрунтованими, такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст. 243, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року у справі № 260/5454/22 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Білинця В.О. про накладення штрафу від 29.11.2022 року у розмірі 10 200 грн. у виконавчому провадженні № 70186848.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 14 березня 2023 року