Справа № 160/251/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2023 року Справа № 160/251/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР у м. Києві Костюченко А.П. від 25.07.2022 ВП №67119501 про заміну сторони виконавчого провадження;
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР у м. Києві Костюченко А.П. від 25.07.2022 ВП №67119501 про стягнення витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 300,00 грн;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 означену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/251/23 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду у цій справі.
Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву до 27.02.2023 разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також зобов`язано надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №67119501 з примусового виконання виконавчого листа №160/1684/22, виданого 30.09.2021 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, які відповідачу слід надіслати засобами електронного та поштового зв`язку на адресу суду до 27.02.2023.
Означену ухвалу суду 20.02.2023 направлено на електронну адресу відповідача, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно із ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).
При цьому, заяв або клопотань від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду також не надходило.
У судовому засіданні, призначеному на 28.02.2023, постало питання щодо залучення до участі у справі №160/251/23 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , оскільки останній є стягувачем у виконавчому провадженні №67119501.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 залучено до участі у справі №160/251/23 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2023 у справі №160/251/23, у задоволенні клопотання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анни Петрівни про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено. Останнє судове засідання у справі №160/251/23 відбулося 14.03.2023.
В судовому засіданні, призначеному на 14.03.2023, представник позивача адміністративний позов підтримав та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених в адміністративному позові. Наголошував, що Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків не наділене повноваженнями з надання до пенсійних органів довідок про грошове забезпечення бувших працівників податкової міліції.
Представник відповідача у судове засідання, призначене на 14.03.2023, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Заперечення проти позову представник відповідача виклав у клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у судовому засіданні, призначеному на 14.03.2023, надала суду усні пояснення на позов, проти адміністративного позову не заперечувала, підтримала доводи позивача стосовно того, що останній хоча і є правонаступником Офісу великих платників податків ДФС, однак, не наділений повноваженнями з надання до пенсійних органів довідок про грошове забезпечення бувших працівників податкової міліції, а отже, не є боржником у виконавчому провадженні. Разом з тим, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, просила суд прийняти законне і обґрунтоване рішення у даній справі.
В судовому засіданні, призначеному на 14.03.2023, представник позивача та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, подали до суду заяви про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.
Згідно ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
У відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи наведені положення процесуального законодавства, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи та надав їм правову оцінку.
Суд встановив, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 у справі №160/1684/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби витрати на сплату судового збору у розмірі 420,40 грн.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі №160/1684/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 залишено без змін.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 у справі №160/1684/20 набрало законної сили 14.07.2021.

30.09.2021 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №160/1684/20 про зобов`язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

11.10.2021 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від ОСОБА_1 надійшла заява про примусове виконання рішення, у якій останній просив прийняти до виконання зазначений вище виконавчий лист, оскільки рішення суду Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби не виконано.

12.10.2021 за результатом розгляду заяви про примусове виконання рішення старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анною Петрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67119501 з примусового виконання виконавчого листа №160/1684/20, виданого 30.09.2021 Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

12.10.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анною Петрівною винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Пунктом 1 зазначеної постанови визначено для боржника, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, загальну суму мінімальних витрат 300,00 грн.

12.10.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анною Петрівною винесено постанову про стягнення виконавчого збору. У пункті 1 зазначеної постанови державним виконавцем постановлено стягнути з боржника, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, виконавчий збір у розмірі 24000,00 грн.

22.11.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анною Петрівною винесено постанову про накладення штрафу, пунктом 1 якої постановлено за невиконання рішення суду накласти на боржника, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

06.12.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анною Петрівною стосовно боржника, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, винесено вимогу виконавця про повідомлення Відділу та стягувача у п`ятиденний строк про виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 відмовлено у задоволенні заяви Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про заміну відповідача та заміну боржника у виконавчому листі в адміністративній справі №160/1684/20 з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на Офіс великих платників податків Державної податкової служби України.

06.07.2022 Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 у справі №160/1684/20 подання відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження по справі №160/1684/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Замінено боржника Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби у виконавчому листі №160/1684/20, виданому Дніпропетровським окружним адміністративним судом в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49031, м. Дніпро, пр-т Олександра Поля, буд. 57, ).

25.07.2022 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анною Петрівною винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, у пункті 1 якої постановлено замінити боржника на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49031, м. Дніпро, пр-т Олександра Поля, буд. 57, ).

У цей же день старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анною Петрівною винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, пунктом 1 якої постановлено стягнути з боржника, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 300,00 грн, та постанову про стягнення виконавчого збору, пунктом 1 якої постановлено стягнути з боржника, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, виконавчий збір у розмірі 26000,00 грн.

Зазначені постанови направлено Головному управлінню Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області листом від 25.07.2022 №67119501/3.

05.08.2022 до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області направлено повідомлення про безспірне стягнення, яким останнє просило позивача у строк до 11.08.2022 надати інформацію щодо виконання постанов державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору від 25.07.2022.

10.08.2022 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків направлено Головному управлінню Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області лист «Щодо безспірного стягнення», у якому позивач посилався на початок процедури оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 у справі №160/1684/20 у Третьому апеляційному адміністративному суді та наголошував, що вимоги про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є передчасними.

12.08.2022 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано заяву №594/5/32-00-05-02-12 (вхідний номер відповідача 8721 від 16.08.2022) та повторну заяву №593/5/32-00-05-02-12 (вхідний номер відповідача 8722 від 16.08.2022), якою повідомлено про подання апеляційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 у справі №160/1684/20.

На виконання зазначених заяв 17.08.2022 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анною Петрівною винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

За рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків стягнуто шляхом безспірного списання на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн, згідно меморіального ордеру №27 (№294858940) від 28.09.2022, та виконавчий збір і витрати виконавчого провадження у розмірі 26300,00 грн, згідно меморіального ордеру №33 (№295078772) від 28.09.2022.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.10.2022 у справі №160/1684/20 апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 у справі № 160/1684/20 скасовано. У задоволенні подання відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

02.12.2022 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано заяву №1510/5/32-00-05-01-09 (вхідний номер відповідача 13627 від 09.12.2022) про скасування постанов у виконавчому провадженні та повернення необґрунтовано стягнутих коштів, за якою позивач просив скасувати постанови старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР у м. Києві Костюченко А.П. від 25.07.2022 ВП №67119501 про заміну сторони виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000,00 грн, про стягнення витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 300,00 грн, та здійснити повернення передчасно стягнутих за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС грошових коштів у розмірі 420,40 грн та 26000,00 грн на відповідні рахунки в ГУ ДКС України у Дніпропетровській області.

Проте, суд встановив, що у матеріалах виконавчого провадження №67119501 відсутні докази на підтвердження розгляду державним виконавцем зазначеної вище заяви позивача.

28.12.2022 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анною Петрівною винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, на підставі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 03.10.2022 у справі №160/1684/20.

24.01.2023 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано лист «Про надання інформації щодо результатів розгляду заяви» №223/5/32-00-05-01-09, яким позивач просив надати інформацію щодо результатів розгляду заяви №1510/5/32-00-05-01-09 від 02.12.2022.

Однак, суд встановив, що у матеріалах виконавчого провадження №67119501 відсутні докази на підтвердження розгляду державним виконавцем зазначеного вище листа позивача.

Вказані обставини слугували для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд виходить із такого.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Судове рішення, яке набрало законної сили, або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України Про виконавче провадження №1404-VІІІ від 02.06.2016.

У відповідності до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до вимог ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Примусове виконання рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи, здійснюється органами державної виконавчої служби.

Згідно ст. 10 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 4 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення встановлений статтею 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження).

Аналіз визначених правових норм дає підстав для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

У відповідності до статті 6 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України: органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 7 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження.

Державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень встановлених вищевказаним законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження).

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів працівник органу державної виконавчої служби користується правами і виконує обов`язки, передбачені законом.

Таким чином, у визначенні ролі державного виконавця у виконавчому провадженні є наявність владних повноважень. Здійснюючи характеристику правового статусу державного виконавця, потрібно звернути увагу на організаційно-правовий аспект влади. У цьому розумінні її визначають як спосіб нав`язувати свою волю іншим суб`єктам і скеровувати її поведінку і дії у напрямі, який визначений відповідно до правових норм.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ч. 1 ст. 14 Закону України Про виконавче провадження).

Щодо визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анни Петрівни від 25.07.2022 про заміну сторони виконавчого провадження, суд зазначає таке.

Згідно ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Положенням ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У свою чергу ч. 1 ст. 379 КАС України передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав, справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з п. 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 12 розділу II Інструкції у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право, звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Згідно з п. 13 розділу II Інструкції правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що законодавцем чітко визначено порядок заміни боржника у виконавчому провадженні.

Із вказаних норм права випливає, що заміну сторони виконавчого провадження здійснює суд, а державний виконавець виносить відповідну постанову саме на підставі постановленої судом ухвали.

Разом з тим, суд звертає увагу на норми ч. 4 ст. 78 КАС України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, суд наголошує, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.10.2022 у справі №160/1684/20, якою апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 у справі № 160/1684/20 скасовано, а у задоволенні подання відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено, було встановлено таке.

Згідно з ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

У випадку якщо виконавче провадження з виконання виконавчого листа не відкрито заявник повинен звертатися до суду із заявою про заміну боржника у виконавчому листі відповідно до ч. 4 ст. 379 КАС України.

Разом з тим, Третім апеляційним адміністративним судом у складі колегії суддів було встановлено, що всупереч приписам ч. 4 ст. 379 КАС України Дніпропетровський окружний адміністративний суд при відкритому виконавчому провадженні постановив увалу про заміну боржника у виконавчому листі, що після відкриття виконавчого провадження вже є неприпустимим.

Крім того, державний виконавець звернувся із поданням про заміну сторони виконавчого провадження, проте, про заміну сторони у виконавчому листі останній суд взагалі не просив.

Стосовно правонаступництва по суті Третім апеляційним адміністративним судом у складі колегії суддів було зазначено таке.

05.10.2016 набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), частинами 1, 2, 5 статті 15 якого встановлено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Підставами для заміни сторони виконавчого провадження на правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень, можуть бути припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації, повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Таким чином, приписи адміністративного судочинства, не пов`язують процесуальне правонаступництво з обов`язковою наявністю факту припинення юридичної особи, а пов`язують такі процесуальні дії (заміну сторони) з вибуттям особи саме з відносин, щодо яких виник спір.

Такі правила КАС України встановлені виходячи зі специфіки публічно-правових відносин, а саме, з тією обставиною, що повноваження відповідних державних органів, зокрема і контролюючих, не є статичними, а можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому момент переходу таких повноважень від одного органу до іншого відбувається не після припинення певного органу, який втрачає повноваження, а за наслідками видання відповідного розпорядчого акту Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 379 КАС України заміна сторони виконавчого провадження її певним правонаступником можлива лише у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження, що з урахуванням зазначеного вище, означає, що особа повинна бути правонаступником сторони виконавчого провадження не в будь-яких, а саме у відповідних спірних правовідносинах (управлінських повноваженнях, сферах діяльності тощо).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 19.06.2019 № 537 утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби та реорганізовані деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби.

Згідно з додатками 1, 2 Постанови № 537 утворено Офіс великих платників податків ДПС. Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби реорганізується шляхом приєднання до Офісу великих платників податків ДПС.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 28.08.2019 №36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України», наказу Офісу великих платників податків ДПС від 29.08.2019 №9, розпочато виконання Офісом великих платників податків ДПС функцій і повноважень Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, що припиняється.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби згідно визначеного Кабінетом Міністрів переліку. До переліку ліквідованих територіальних органів Державної податкової служби входить також Офіс великих платників податків Державної податкової служби.

Водночас на базі ліквідованого Офісу великих платників податків Державної податкової служби та його територіальних управлінь утворено нові управління по роботі з великими платниками податків, зокрема, Східне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, яке створено 30.09.2020.

Відповідно до п. 1 Положення про Східне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 №643, Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Міжрегіональне управління забезпечує реалізацію повноважень ДПС у взаємовідносинах з великими та іншими платниками, які перебувають на обліку в цьому управлінні, і здійснює їх податкове супроводження.

Міжрегіональне управління є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДПС у відповідних сферах діяльності.

Отже, Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів дійшов висновку, що Східне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків є правонаступником Офісу великих платників податків Державної податкової служби не в цілому, а лише у відповідних сферах діяльності.

Такі сфери діяльності визначені у п. 3 зазначеного Положення, відповідно до якого основними завданнями Міжрегіонального управління є забезпечення реалізації державної податкової політики, здійснення у межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків, зборів, платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок), державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Таким чином, Третім апеляційним адміністративним судом у складі колегії суддів було встановлено, що до компетенції Міжрегіонального управління не віднесено правоохоронну діяльність чи здійснення досудового розслідування, а тому, він не є правонаступником Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби у зазначених сферах діяльності.

Крім того, Третім апеляційним адміністративним судом у складі колегії суддів було наголошено на тому, що у штатному розписі Міжрегіонального управління відсутні атестовані посади працівників податкової міліції, зокрема і слідчих, у зв`язку з чим апелянт позбавлений можливості взагалі видати довідку про грошове забезпечення особи на посаді, яка відповідна тій, з якої був звільнений позивач, а саме старшого слідчого слідчого відділу Головного відділу податкової міліції Державної податкової інспекції в м. Дніпропетровську.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, встановлені у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 03.10.2022 у справі №160/1684/20 мають важливе значення для вирішення даної адміністративної справи №160/251/23, а також не підлягають доказуванню при її розгляді.

Крім того, суд зазначає, що в оскарженій постанові про заміну сторони виконавчого провадження визначено, що при її прийнятті старший державний виконавець керувався абзацом 1 частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, абзацами 1, 2 ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Зі змісту зазначеної норми чітко висновується, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, виконавець має право звернутися до суду для її заміни, крім того, виключно за заявою сторони. Самостійно державний виконавець може лише змінити найменування сторони виконавчого провадження.

Зазначене кореспондується з вимогами Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України №512/5 від 02.04.2012 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1302/29432, відповідно до пункту 12 розділу ІІ якої у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Отже, виконавчим діям із заміни сторони виконавчого провадження має передувати заява стягувача або зацікавленої особи разом з ухвалою суду про заміну сторони виконавчого провадження. З власної ініціативи державний виконавець не може вчиняти такі виконавчі дії. Заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили і відбувається виключно за відповідним рішенням суду.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 у справі №2-а-3494/11.

Так, частиною першою статті 379 КАС України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Як вже було зазначено судом, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 у справі №160/1684/20 подання відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження по справі №160/1684/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Замінено боржника Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби у виконавчому листі №160/1684/20, виданому Дніпропетровським окружним адміністративним судом в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49031, м. Дніпро, пр-т Олександра Поля, буд. 57, ).

Разом з тим, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.10.2022 у справі №160/1684/20 апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 у справі № 160/1684/20 скасовано. У задоволенні подання відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Таким чином, у зв`язку із вищенаведеним, у державного виконавця були наявні правові підстави для скасування винесеної у виконавчому провадженні №67119501 постанови про заміну сторони виконавчого провадження, проте, останній зазначене не здійснив, що призвело до порушення прав позивача шляхом безпідставного стягнення грошових коштів з неналежної сторони виконавчого провадження, а саме з неналежного боржника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Як вже встановлено судом, до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків неодноразово надсилались заяви щодо апеляційного оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 у справі №160/1684/20, якою було замінено боржника на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, а також про скасування постанов у виконавчому провадженні та повернення необґрунтовано стягнутих коштів, які як старшим державним виконавцем, так і начальником Відділу було проігноровано та, як наслідок, порушено права Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань останнього грошових коштів на користь ОСОБА_1 .

Крім того, як вже виснував Третій апеляційний адміністративний суд, всупереч приписам ч. 4 ст. 379 КАС України Дніпропетровський окружний адміністративний суд при відкритому виконавчому провадженні постановив увалу про заміну боржника у виконавчому листі, що після відкриття виконавчого провадження вже є неприпустимим.

Крім того, державний виконавець звернувся із поданням про заміну сторони виконавчого провадження і про заміну сторони у виконавчому листі суд взагалі не просив.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анни Петрівни про заміну сторони виконавчого провадження винесена за відсутності правових підстав для заміни боржника у виконавчому провадженні №67119501, а саме: на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, не відповідає вимогам статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із чим підлягає скасуванню судом.

Оскільки суд дійшов висновку про визнання протиправною та скасування постанови про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно, підлягають визнанню протиправними та скасуванню постанови від 25.07.2022 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000,00 грн та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частинами першою та другою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідності до абз. 1 ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно з п. 9 Інструкції від 02.04.2012 №512/5, вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

Як встановлено судом, 25.07.2022 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анною Петрівною винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 300,00 грн та постанову про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з боржника Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків 26000,00 грн виконавчого збору.

Зазначені постанови направлено Головному управлінню Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області листом від 25.07.2022 №67119501/3.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень, боржниками за якими є державні органи.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі Порядок №845).

Пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно п. 26 Порядку №845, безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначене дає підстави для висновку, що державний виконавець, приймаючи оскаржені постанови, не врахував принципу пропорційності, спрямованого на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються.

Судом уже зверталась увага, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

З огляду на наведене вище, були відсутні підстави для стягнення державним виконавцем виконавчого збору за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, надані матеріали виконавчого провадження №67119501 не містять доказів, що вчинені державним виконавцем заходи примусового виконання призвели до виконання рішення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 640/685/19, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18, який має бути врахований судом при виборі та застосування норм права до спірних правовідносин.

Підсумовуючи викладене, оскільки позивач не є належним боржником за виконавчим документом, а відповідачем не доведено протилежне, неможливо стверджувати про обґрунтованість застосування саме до позивача заходів примусового виконання рішення шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судового збору в розмірі 420,40 грн, згідно меморіального ордеру №27 (№294858940) від 28.09.2022, та виконавчого збору і витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 26300,00 грн, згідно меморіального ордеру №33 (№295078772) від 28.09.2022.

У свою чергу, відсутність правових підстав для заміни сторони виконавчого провадження №67119501, тягне за собою відсутність обов`язку боржника зі сплати виконавчого збору, а також обов`язку нести витрати виконавчого провадження, що є правовою підставою для визнання протиправними та скасування постанов старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анни Петрівни від 25.07.2022 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000,00 грн та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн.

Разом з цим, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині вирішення питання щодо стягнення на користь Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків передчасно стягнутих за рахунок бюджетних асигнувань грошових коштів у розмірі 420,40 грн та 26300,00 грн та здійснення повернення на відповідні рахунки в ГУ ДКС України у Дніпропетровській області, з огляду на таке.

Пунктом 5 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182, визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Поряд з цим, суд звертає увагу позивача на положення частини другої статті 9 КАС України, якою визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Предметом розгляду даної справи є постанова про заміну сторони виконавчого провадження, постанова про стягнення виконавчого збору, постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.07.2022.

Відповідно, повернення стягнутих у виконавчому провадженні №67119501 виконавчого збору та витрат виконавчого провадження буде можливим після набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787 (далі Порядок №787).

Згідно з пунктом 3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до пункту 5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню (крім повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (для фізичної особи за її згодою), причина повернення коштів з бюджету, найменування та місцезнаходження банку, в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).

Таким чином, Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, тобто органу державної виконавчої служби разом зі заявою про повернення коштів з бюджету.

Міністерство юстиції України є органом, який відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» зобов`язаний забезпечувати відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Тобто на Міністерство юстиції України, структурним підрозділом якого є Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, законодавчо покладено обов`язок оформлення подання до Казначейства про повернення позивачу з державного бюджету виконавчого збору.

За наведених обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині, у тому числі, у зв`язку з їх передчасністю.

Аналізуючи зміст наведених законодавчих норм та з урахуванням матеріалів справи суд приходить до висновку, що винесені в межах виконавчого провадження №67119501 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анною Петрівною постанови про заміну сторони виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000,00 грн, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 300,00 грн є протиправними та підлягають скасуванню судом.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр-т Олександра Поля, буд. 57, м. Дніпро, 49600; ідентифікаційний код юридичної особи 43968079) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Виборзька, буд. 32, м. Київ, 03056; ідентифікаційний код юридичної особи 43315602) про скасування постанов державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анни Петрівни від 25.07.2022 ВП №67119501 про заміну сторони виконавчого провадження.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анни Петрівни від 25.07.2022 ВП №67119501 про стягнення виконавчого збору.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Анни Петрівни від 25.07.2022 ВП №67119501 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Виборзька, буд. 32, м. Київ, 03056; ідентифікаційний код юридичної особи 43315602) на користь Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр-т Олександра Поля, буд. 57, м. Дніпро, 49600; ідентифікаційний код юридичної особи 43968079) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6202 (шість тисяч двісті дві) грн. 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 14.03.2023.

Суддя О.В. Царікова