Справа № 640/21590/22
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 березня 2023 року Справа № 640/21590/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши в місті Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження клопотання відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Вищий антикорупційний суд про визнання протиправним та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування постанов від 02.12.2022 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат та про стягнення виконавчого збору, прийняті у межах виконавчого провадження №70461937.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що виконавчий лист №991/2030/22 виданий суддею Вищого антикорупційного суду Ногачевським В.В. не є виконавчими документами, не відповідає вимогам передбаченим п. 3, п.4, п. 5, ч. 1, ч. 2, п. 6, п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», отримавши такі, відповідач мав повернути виконавчий документ стягувачу без виконання, натомість виніс 02 грудня 2022 року постанову про відкриття виконавчого провадження №70461937 на суму стягнення 5200,00 грн. та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 269,00 грн. та про стягнення виконавчого збору 520,00 грн. Вважає спірні постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

08.12.2022, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва, з дотриманням ч. 1 ст. 28 КАС України та відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 29 КАС України, вказану адміністративну справу передано до Шостого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності.

13.12.2022, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду відповідно до пп.4, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 29 КАС України, визначено підсудність адміністративної справи №640/21590/22 за Київським окружним адміністративним судом.

01.02.2023 вказана справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.02.2023 справу розподілено судді Войтович І.І.

06.02.2023, ухвалою Київського окружного адміністративного суду, вказану позовну заяву було залишено без руху відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України у зв`язку із невідповідності останньої вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України, визначено позивачу порядок та строк усунення недоліків позовної заяви. Позивачем виконано вимоги ували суду від 06.02.2023

02.03.2023, ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 13 березня 2023 року о 13:00 год.

Також, ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Вищий антикорупційний суд (м. Київ, просп. Перемоги, буд. 41, ), витребувано від відповідача за ініціативою суду належним чином завірені додаткові докази - матеріали виконавчого провадження №70461937, запропоновано сторонам по справі надати до суду викладені в письмовому вигляді правові позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог (відзив, пояснення).

10.03.2023 представником третьої особи Вищого антикорупційного суду надано по справі пояснення до заявлених позовних вимог, в якому зазначив що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.ч. 2 та 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 533, ч. 2 ст. 534 КПК України, ухвала Вищого антикорупційного суду від 14.10.2022 у справі №991/2030/22 набрала законної сили 14.10.2022, не скасована, тому є обов`язковою та підлягає виконанню, норми КПК не передбачають вимог щодо зазначення в резолютивній частині інформації про можливість виконання в добровільному/примусовому порядку. Посилаючись на положення ст. 1, п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» третя особа зазначає, що ухвала суду та виконавчий лист є виконавчими документами та враховуючи ч. 3 ст. 535 КПК України видача та звернення до виконання виконавчого листа від 30.11.2022 у справі №991/2030/22 здійснено ВАКС виключно в межах повноважень і в спосіб, що передбачено чинним законодавством України, вказаний стягувач у виконавчому листі є державним органом, який видав виконавчий лист, прийняв відповідне рішення, що відповідає ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на положення ст. 4, ч. 1 та ч. 5 ст. 26, ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» вважає, що встановивши відсутніми підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідність вимогам документа положенням чинного законодавства, державним виконавцем законно та обґрунтовано винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зазначено, що відповідач діяв на підстав та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, дії відповідача вважає правомірними, постанови по виконавчому провадженню прийняті у строки та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог позивача. Третя особа просить суд відмовити повністю в задоволенні позову.

13.03.2023 до суду прибули представник відповідача та представник третьої особи.

13.03.2023, ухвалою суду згідно положень ч. 3 ст. 194 КАС України, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку письмового провадження на підставі наявних справі матеріалів та доказів.

14.03.2023 отримано судом відзив від відповідача Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому останнім вказано про безпідставність позовних вимог, за заявою стягувача 02.12.2022 відділом було отримано на виконання оригінал виконавчого листа №991/2030/22 про накладення грошового стягнення на ОСОБА_1 у розмірі 5200,00 грн. на користь стягувача Вищого антикорупційного суду та звернув увагу на те, що за виконавчим листом підлягало виконанню ухвала суду про накладення грошового стягнення, а не штрафу, відповідно, ст. 144 КПК України передбачає, що грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків. При вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження державний виконавець керувався абз. 1 ч. 4 ст. 15 Закону України «По виконавче провадження», відповідно стягувачем в даному випадку є Вищий антикорупційний суд. За заявою стягувача передбачено перерахування коштів на рахунок за реквізитами, резолютивна частина рішення є зрозумілою, боржник рішення не виконав в добровільному порядку, не сплатив грошове стягнення, а отже рішення підлягає примусовому виконанню. При прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження здійснено контроль відповідності виконавчого листа ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», щодо дотримання строків пред`явлення до виконання виконавчого листа №991/2030/22, не порушено прав позивача та вчинено усі дії у порядку, у строки та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження, з дотриманням відповідно ст. 19 Конституції України, підстави для скасування рішень державного виконавця відсутні, просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач наполягає, що виконавчий документ №991/2030/22 відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», підстави для повернення виконавчого документа стягувачу були відсутні, спірні постанови вважає законними, прийняті відповідно до чинного законодавства та скасуванню не підлягають.

Судом отримано 14.03.2023 клопотання від відповідача щодо закриття провадження у справі та надіслано матеріали виконавчого провадження №70461937.

Зокрема, у клопотанні про закриття провадження у справі відповідач, посилаючись на положення ст. 287 КАС України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», застосовуючи положення ст. 447 ЦПК України зазначив, що спір щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення у справі №991/2030/22 належить до юрисдикції суду, який видав виконавчий документ, зазначаючи при цьому також позицію Верховного Суду викладену у постанові від 05.03.2021 у справі № 640/190503/19. Також, відповідач вказав, що вчинені суддею дії (судом), процесуальні дії під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскарженні до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені, зазначивши серед іншого, правові висновки Велико Палати Верховного Суду викладені у постанові від 08.07.18 у справі №521/18287/14-ц, у постанові Верховного Суду від 13.08.2019 у справі №636/5534/15, вважає, що розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства не відповідає принципу ефективного судочинства як важливого елементу верховенства права. Питання щодо юрисдикції спору викладено у висновках Великої Палат Верховного Суду у справі №229/1026/21 та враховуючи, що даний спір стосується майнових прав та інтересів позивача спір підлягає розгляду за правилами КПК.

Вирішуючи отримане клопотання від відповідача про закриття провадження у справі суд зазначає наступне.

Ухвалою колегії суддів Вищого антикорупційного суду від 14 жовтня 2022 року у справі №991/2030/22 (провадження №1-кп/991/31/22), в рамках кримінального провадження №0000522 за обвинуваченням серед інших, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 344 КК України, визнано неповажними причини неприбуття в судове засідання 14.10.2022 обвинувачених, зокрема ОСОБА_1 та накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, працюючого суддею Окружного адміністративного суду міста Києва, який обіймає адміністративну посаду голови цього суду, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 грошове стягнення у розмірі 5200 (п`ять тисяч двісті) гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарження не підлягає та роз`яснено обвинуваченим, що особа, яка на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання судом, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання подається до суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення.

Повний текст ухвали оголошено 31.10.2022 о 10:05 год.

Відповідно на розгляді у Вищому антикорупційному суді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000522 та в рамках даного кримінального провадження Вищим антикорупційним судом було винесено ухвалу від 14.10.2022 та виписано 30.11.2022 виконавчий лист №991/2030/22.

Суд зазначає, що згідно положень ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з наведеного вище, слід дійти висновку, що завданням адміністративного судочинства є розгляд і вирішення спорів про поновлення порушених суб`єктивних прав громадян і організацій у сфері публічно - правових відносин.

Положеннями статті 4 КАС визначено, що є адміністративною справою - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

У п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 цього Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 144 КПК України грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків. Грошове стягнення накладається: під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням слідчого, прокурора чи за власною ініціативою, а під час судового провадження - ухвалою суду за клопотанням прокурора чи за власною ініціативою.

За ст. 353 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 535 КПК України у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, КПК передбачає можливість виконання судових рішень органами ДВС, однак не встановлює порядок оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень, прийнятих у кримінальному провадженні.

Натомість ст. 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, з урахуванням того, що КПК не передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності ДВС при примусовому виконанні судових рішень, прийнятих у кримінальному провадженні, учасники виконавчого провадження можуть оскаржити такі рішення, дії чи бездіяльність у порядку адміністративного судочинства.

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 757/61236/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 586/77/17, від 19 червня 2019 року у справі № 383/493/18.

Суд зазначає, що предметом спору у цій справі є оскарження рішень державного виконавця (постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору), пов`язаного з виконанням ухвали Вищого антикорупційного суду від 14.10.2022 про грошове стягнення, ухваленої за правилами КПК, та порушення, допущені виконавцем при прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження, оскільки, на думку позивача, така постанова винесена без належних правових підстав, а саме відповідач мав повернути виконавчий документ стягувачу без виконання, оскільки такий не відповідає визначених Законом України «Про виконавче провадження» вимогам до виконавчого документа.

Виходячи з обґрунтувань вказаних відповідачем у клопотанні, суд приходить до висновку про необґрунтованість позиції відповідача що вказаний спір має розглядатись судом, який видав виконавчий лист за правилами КПК, оскільки вказане процесуальне законодавство не передбачає порядку оскарження та розгляду прийнятих виконавцем рішень та дій за виконавчим документом, який було видано на підставі рішення суду прийнятого у рамках розгляду кримінального провадження.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові 22 січня 2020 року у справі № 823/564/17.

Враховуючи вищезазначене, суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 242 КАС України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 19, 242, 243, 248, 256 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити відповідачу Печерському районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі №640/21590/22.

Ухвалу надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя Войтович І.І.