Справа № 420/14999/22
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 березня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Биковій В.А.,

за участю представника відповідача - Абросимова І.С.

розглянувши у підготовчому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

встановив:

І. Зміст вимог.

ОСОБА_1 ( далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), у якому з урахуванням зміненої редакції позову від 26.10.2022 р., уточнення позовних вимог від 28.11.2022 р. та часткової відмови від позовних вимог від 22.02.2023 р., просить:

- визнати протиправним та скасувати положення наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2022 року № 138 (по стройовій частині) у частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби та його виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення, неотримане ним за час вимушеного прогулу, розраховане, виходячи із 3 131,90 гривень за кожний день вимушеного прогулу.

II. Позиція сторін.

На обґрунтування вказаних вимог позивач вказує, що його право на проходження служби у Збройних силах України, було обмежено без достатніх правових підстав, а тому підлягає відновленню в судовому порядку. Щодо строку звернення до суду, то позивач просить визнати причини пропуску строку поважними та поновити пропущений строк звернення до суду, оскільки про існування спірного наказу, позивач знав одразу після звільнення, але наказ у тому варіанті, з яким позивач ознайомлювався мав неточності, а саме у тексті наказу прізвище позивача ОСОБА_2 було надруковано з прізвище іншої особи якогось ОСОБА_2 , невірно вказані дати щодо не виплати компенсацій, та поле де повинен був зазначений реєстраційний номер рапорту ОСОБА_3 було не заповнене. Позивач вважав, що така описка є перепоною для оскарження наказу оскільки підставою для звільнення був рапорт стосовно іншої особи. Виправлену копію наказу, десь, 26 28 вересня 2022 року позивачу переслав месенджером Вайбер хтось із колишніх співів службовців. З виправленою версією наказу, до якого були внесені суттєві зміни, позивача офіційно ніхто не ознайомлював, а тому строк позовної давності на оскарження наказу треба відраховувати від дати отримання копії наказу зі змінами. Тобто строк звернення до суду треба відраховувати з 26 вересня 2022 р. При цьому, позивач вказує, що запровадження воєнного стану є поважною причиною для поновлення процесуальних строків, є самостійною підставою для поновлення процесуального строку для оскарження спірного наказу. З огляду на наведене, позивач просить суд визнати причини пропуску строку поважними та поновити процесуальний строк звернення до суду стосовно оскарження наказу від 03.06.2022 враховуючи, що до спірного наказу вносились зміни та наявність обставин непереборної сили підвернена доказами.

23.11.2022 року представником ВЧ НОМЕР_1 надано до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду, яка обґрунтована тим, що відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Оскільки оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.06.2022 № 138 було доведено до ОСОБА_1 та про існування якого йому було відомо після звільнення, про що зазначає позивач у позову, тому саме з 04.06.2022 позивач повинен був дізнатись та дізнався про факт його звільнення. Натомість, звернувшись до суду 20.10.2022 р, позивач пропустив місячний строк для звернення до суду більше ніж на 4 місяці. Щодо посилання на неточності у витягах із наказів командира військової частини НОМЕР_1 , то за позицією відповідача вказане ніяким чином не перешкоджали Позивачу звернутись до суду за захистом своїх прав. При цьому, Позивач не звертався до військової частини НОМЕР_1 зі зверненнями про надання тієї чи іншої інформації. Тільки 29 вересня 2022 року представником Позивача було направлено адвокатський запит на адресу військової частини НОМЕР_1 , який не містив прохання про надання копії наказу, та була надана відповідь за вих. № 0666/35/6014 від 06.10.2022 року. Аналогічно в адвокатському запиті від 19 жовтня 2022 року також відсутнє прохання про надання належним чином завіреної копії наказу, що свідчить про наявність у Позивача витягу із наказу станом на момент направлення адвокатських запитів. Відтак, відповідач вважає, що до 29 вересня 2022 року дії Позивача щодо захисту своїх прав були пасивними при тому, що нічого не перешкоджало Позивачу звернутися до суду з адміністративним позовом у встановлені законом строки без надання копій тих чи інших доказів з одночасним направленням на адресу суду клопотання про витребування таких доказів. Крім того, відповідач вказує, на його запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній телеграмою від 10.11.2022 року за вих. № 3377 надав копію Облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_2 (Військовий квиток Позивача), у графі (відмітки про прийняття і зняття (виключення з військового обліку) Облікової картки значиться: Прийнятий на облік 05.06.2022. Прибув із ЗСУ. Отже, позивач особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 05.06.2022 року і з того моменту ніразу не звертався ні до військової частини НОМЕР_1 , ні до ІНФОРМАЦІЯ_1 за відповідними роз`ясненнями, консультаціями тощо, що стосується питання порядку звільнення з військової служби. До військової частини НОМЕР_1 представник Позивача звернувся лише в кінці вересня 2022 року, а до ІНФОРМАЦІЯ_1 лише в жовтні 2022 року.

10.03.2023 року у підготовчому засіданні представник військової частини НОМЕР_1 підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити.

28.11.2022 р. представник позивача надав до суду заперечуючи проти залишення позовної заяви без розгляду, вказуючи на те, що відповідач не довів коли саме позивач був ознайомлений зі змістом оскаржуваного наказу, а також коли позивач був ознайомлений з наказом після внесення до нього остаточних змін. Посилання відповідача на те, що позивач не звертався до в/ч НОМЕР_1 є неправдивим, оскільки позивач не може довести факт усних звернень до відповідача, які ігнорувалися останнім. Твердження відповідача, що позивач міг звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_1 та дізнатися інформацію щодо підстав звільнення, але не зробив цього є неправдивим, оскільки Позивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 коли ставав на облік. При цьому, вважає, що телеграма ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.11.2022 року не спростовує факт, що позивач не звертався за консультацією до згаданого органу. Також звертає увагу, що в заяві про залишення позову без розгляду, відповідач аж ніяк не спростовує наявність у позивача поважних причин для поновлення процесуального строку звернення до суду з огляду на наявність обставин непереборної сили, які підтверджено доказами - листом Торгово-промислової палати України (додаток 6 до позову).

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 31.10.2022 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду, призначено підготовче засідання на 23.11.2022 р.

У зв`язку з неявкою у підготовче засідання 23.11.2022 р. сторін, наступне підготовче засідання призначено на 30.11.2022 р. 11.30 год., що підтверджується довідкою секретаря судового засідання.

Протокольною ухвалою суду від 30.11.2022 року відкладено підготовче засідання у зв`язку з витребуванням доказів, наступне підготовче засідання призначено на 28.12.2022 р. о 11:00 год.

Протокольною ухвалою суду від 28.12.2022 року у зв`язку з довготривалою повітряною тривогою, продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів, призначено наступне підготовче засідання на 19.01.2023 р. о 11:00 год.

Протокольною ухвалою суду від 19.01.2023 р. у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги відкладено підготовче засідання, наступне підготовче засідання призначено на 27.01.2023 р. о 10:00 год

Протокольною ухвалою суду від 27.01.2023 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10 лютого 2023 року о 10:00 годині у зв`язку з витребуванням доказів у сторони, яка не є учасником справи.

Ухвалою суду від 27.01.2023 року зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) надати суду належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), а також листування з Військовою частиною НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), яке стосується ОСОБА_1 . Витребувані документи надати суду до 05 лютого 2023 року, в тому числі шляхом направлення їх на електронну адресу суду (.).

Протокольною ухвалою суду від 10.02.2023 року у зв`язку з тривалою повітряною тривогою постановлено провести підготовче засідання в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 10.02.2023 р. зупинено провадження у справі до отримання від ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно витребуваних документів.

Ухвалою суду від 27.02.2023 р. поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 10 березня 2023 року о 10-00 год.

У підготовчому засіданні 10.03.25023 р. проголошено вступну та резолютивну частину ухвалу суду.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

03.06.2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 138 (по стройовій частині) військовослужбовця призваного за мобілізацією солдата ОСОБА_1 , солдата резерву 4 запасної роти відповідно до підпункту «в» у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання, пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України « Про військовий обов`язок та військову службу» звільнити з військової служби у запас, вважати таким, що з 03 червня 2022 року справи та посаду здав. З 03 червня 2022 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , з 04 червня 2022 року з усіх видів забезпечення військової частини та направити для зарахування на військовий облік до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 ( т. І а.с. 27, 28).

Згідно Картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за січень 2022 грудень 2022 р. дата виключення із списків військової частини 03 червня 2022 року. ( а.с. 135).

Відповідно до копії Облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 у графі ( VI) Відмітки про прийняття і зняття (виключення з військового обліку): прийнятий на облік 05.06.2022. Прибув із ЗСУ. ( т. І а.с. 133, т.ІІ а.с. 121)

Вважаючи, що позивачем не дотримано місячний строк звернення до суду з вимогою про оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.06.2022 № 138, відповідач вважає, що наявні підстави для залишення позову без розгляду.

V. Норми права, які застосував суд
За положеннямипункту 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вказані норми кореспондуються з положеннями ч. 8 ст. 240 КАС України, згідно з якими суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

VI. Оцінка суду.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Як встановлено судом, даний позов поданий у спірних правовідносинах, що виникли, зокрема, в межах прийняття, проходження та звільнення позивача з публічної служби.

У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року № 620/1982/19, від 04 грудня 2019 року у справі № 815/2681/17.

Суд зазначає, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це підтверджений належними та допустимими доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У змісті позову представник позивача адвокат Марченко В.В. вказує, що ОСОБА_1 про оскаржуваний наказ військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2022 року № 138 дізнався одразу після звільнення, тобто у червні 2022 року. ( т. І а.с. 59).

Разом з цим, адміністративний позов поданий представником позивача в системі « Електронний суд» 20.10.2022 року, тобто із значним пропуском встановленого КАС України місячного строку звернення до суду.

Судом із наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що про зміст оскаржуваного наказу та підстави звільнення, дату та номер наказу позивачу було достеменно відомо раніше, ніж дата отримання копії оскаржуваного наказу 26-28 вересня 2022 року, як це стверджує представник позивача.

Згідно пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указу Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Як зазначалось вище, згідно Картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за січень 2022 грудень 2022 р. дата його виключення із списків військової частини 03 червня 2022 року. ( а.с. 135). При цьому, за даними копії Облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_2 позивач прийнятий на облік 05.06.2022 р.

Відтак, вказані докази підтверджують позицію представника позивача щодо обізнаності позивача про існування оскаржуваного наказу у червні 2022 року.

При цьому, суд вказує, що заперечення представника позивача зводяться до того, що відповідачем на адвокатські запити не надавались докази ознайомлення позивача із наказом про звільнення, що оскаржується. При цьому позивачем не надано до суду жодних відповідних пояснень чи доказів того, що ним своєчасно вживались заходи щодо з`ясування обставин свого звільнення, які однак були безрезультатними з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що не реалізація позивачем права на вчасне звернення до суду в даному випадку зумовлена його власною поведінкою та зазначає, що виявлення наміру отримати судовий захист порушеного права не надає права позивачу на пропуск строку звернення до адміністративного суду та не збільшує обсягу його процесуальних прав, встановлених законом.

Тобто, до моменту отримання копій оскаржуваного наказу позивач не виявляв наміру його оскаржувати, хоча не був обмежений у доступі до суду у встановлений законом строк. Зазначене свідчить про те, що протягом вказаного періоду часу позивач не заперечував проти правомірності оскаржуваного наказу, про існування якого позивач був обізнаний відразу після звільнення, про що останній не заперечує.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання позивача на його активність в отриманні копії наказу, оскільки для спорів, пов`язаних з проходженням публічної служби, процесуальним законом встановлений спеціальний строк, який, як було зазначено вище, становить один місяць з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У цій справі такий строк має обчислюватися з моменту коли позивач дізнався про наказ про його звільнення, а не з дня отримання ним його копії, як помилково вважає представник позивача.

Умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, відсутність заяви про поновлення строку, а у разі подання заяви про поновлення строку відсутність поважних причин його пропуску.

Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Усталеною також є і практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Щодо доводів представника позивача про те, що про порушення свого права позивач дізнався при отриманні копії наказу, на думку суду не можуть бути поважною причиною пропуску строку, оскільки будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не могли позбавити його можливості звернутися до суду за захистом порушеного права в межах строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 жовтня 2020 року у справі №640/18439/19 та від 19 січня 2021 року у справі №440/4686/1, вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом не ставиться в залежність від порядку отримання наказів, а вирішується з огляду на факт, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права.

Позивач, будучи обізнаним про існування оскаржуваного наказу одразу після звільнення мав право подати до суду позов з клопотання про його витребування у відповідача, як це передбачено частиною 7 статті 161 КАС України.

Щодо посилань представника позивача на запровадження воєнного стану в Україні, як поважною та самостійною причиною для поновлення процесуального строку для оскарження спірного наказу, то суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

У постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

При оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Згідно Рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, прийнятих Радою суддів України від 02.03.2022, судам рекомендовано продовжити процесуальні строки до закінчення воєнного стану в Україні.

Проте в подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався та триває на даний час. Водночас продовження процесуальних строків до його закінчення спричинить порушення стабільності суспільних відносин.

Суд зазначає, що, незважаючи на воєнний стан, безліч поштових відділень працювали безперебійно. Одеський окружний адміністративний суд не припиняв виконувати свої повноваження.

А відтак, суд зауважує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відповідно до частини 2 ст.6, частин 1, 2 ст.7 КАС України суд при вирішенні справи застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Судом також враховано, що адміністративний суд, керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії» Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Круз проти Польщі» виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

VII. Висновок суду.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду та не зазначено об`єктивних обставин, що перешкоджали йому скористатися правом на звернення до адміністративного суду у встановлений законом строк, суд дійшов висновку про застосування процесуальних наслідків, передбачених ч. 8 ст.240 КАС України, шляхом залишення позову без розгляду

Пунктом 2 ч. 2 ст. 183 КАС України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 4, 122, 123, 183, 243, 248, 250 КАС України, суд

ухвалив:

Задовольнити клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2022 р. про залишення позову без розгляду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу що постановлення ухвали про залишення позову без розгляду не позбавляє його права звернутись до суду повторно в загальному порядку, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

Копію ухвалу надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її підписання.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Повний текст ухвали складений та підписаний 15 березня 2023 року.

Суддя В.А. Дубровна