Справа № 560/8205/22
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8205/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

14 березня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області № 191о/с від 08 липня 2022 року "Про особовий склад";

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області № 192о/с від 08 липня 2022 року "Про особовий склад";

- визнати протиправним та скасувати наказу № 229 о/с, виданий 15 серпня 2022 року;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення Старокостянтинівського відділу поліції ГУНП з 08 липня 2022 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 08 липня 2022 року на дату винесення судом рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на службі в розмірі 1888,23 (одна тисяча вісімсот вісім гривень 23 копійки) гри за кожен день вимушеного прогулу.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів позивача та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Судом встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції. Перед звільненням позивач займав посаду - слідчого відділення Старокостянтинівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області. Мав спеціальне звання майора поліції.

Наказом ГУНП в Хмельницькій області від 11.05.2016 року №462 "Про порушення службової та виконавської дисципліни окремими працівниками поліції Хмельницького районного відділення поліції Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області" (далі - Наказ № 462) за неналежне виконання службової дисципліни, яке виразилось у грубому порушенні вимог Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", наказ МВС України від 22.02.2021 №155 "Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України", а саме вживання під час несення служби в добовому наряді алкогольних напоїв та перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння, на старшого інспектора-чергового Хмельницького районного відділення поліції Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції України.

Наказом ГУНП в Хмельницькій області від 11.05.2016 року №75 о/с (далі - Наказ №75 о/с) майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 11 травня 2016 року за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення).

В подальшому, у зв`язку із наданням позивачем до ГУНП в Хмельницькій області довідок про тимчасову непрацездатність від 26.05.2016 №117967, від 09.06.2016 №000025, від 10.06.2016 АДЗ №2444484 та від 17.06.2016 №000154 було внесено зміни до Наказу №75 о/с, відповідними наказами від 21.06.2016 №124 о/с та від 15.07.2016 №210 (далі - Наказ №210) і перенесено дату його звільнення на 25 червня 2016 року.

ОСОБА_1 оскаржив до суду Наказ №462 та Наказ №210 в частині звільнення його зі служби в поліції.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2016 року по справі №822/1584/16 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено. Скасовано накази Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №462 від 11.05.2016 року та №210 від 15.07.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора чергового Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 25.06.2016 року. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25.06.2016 року по 14.12.2016 року. Звернуто до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.

На виконання рішення суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 було поновлено на службі в поліції наказом ГУНП в Хмельницькій області №401 о/с від 19.12.2019 та наказом Головного управління № 59 від 17.01.2017 скасовано п.1 наказу ГУНП від 11.05.2016 № 462 в частині накладення дисциплінарного стягнення на майора поліції ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в Національній поліції України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.09.2020 по справі № 822/1584/16 постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 у справі № 822/1584/16 скасовано повністю, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2016 року у справі № 822/1584/16 залишено без змін.

На виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.09.2020, прийнятої у справі №822/1584/16, Головне управління видало наказ №310 о/с від 12.10.2021, яким відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ОСОБА_1 звільнено зі служби, з 13.10.2021 року.

Позивач оскаржив зазначений наказ до суду. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року по справі № 560/16056/21 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 12 жовтня 2021 року №310 о/с "Про особовий склад" щодо звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції, на посаді слідчого відділення Старокостянтинівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області з 13 жовтня 2021 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 жовтня 2021 року по 20 січня 2022 року в сумі 32760 грн. 36 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції та стягнення на його користь грошового забезпечення за один місяць звернуто до негайного виконання.

Наказом від 21 січня 2022 року № 17 о/с, на виконання рішення суду, Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_1 поновлено на посаді слідчого відділення Старокостянтинівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області з 13 жовтня 2021 року.

Сторони справи також оскаржили рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року по справі № 560/16056/21 в апеляційному порядку.

Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення суду від 20 січня 2022 року по справі № 560/16056/21 ОСОБА_1 просив змінити його мотивувальну частину, доповнивши її наступним:

- Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області порушило процедуру звільнення зі служби в поліції слідчого відділення, видавши наказ про звільнення зі служби в поліції без відповідного подання заступника начальника 1 УН11- начальника слідчого управління в порушення пункту 3 Розділу IV Інструкції з організації діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України, затвердженої Наказ МИС України від 06.07.2017 №570 Про організацію діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України" (Далі - Інструкція);

- наказ №310 о/с від 12 жовтня 2021 року виданий в порушення місячного строку визначеного ч. 1 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України для виконання дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з служби в поліції та визначеного п.6 ч. 1 ст. 23 Дисциплінарного статуту Національної поліції України 3 річного терміну дії дисциплінарного стягнення;

- на час видання наказу №310о/с від 08.09.2021, не існувало дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції застосованого до ОСОБА_1 ;

- Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області в касаційній скарзі на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 зобов`язане повідомити суду касаційної інстанції, щодо видання наказів на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року про поновлення на службі в поліції, а також зобов`язане було звернутися до Верховного Суду згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 252 КАС України про ухвалення додаткового судового рішення щодо чинності наказу №462 від 1 1.05.2016 та способу виконання постанови Верховного Суду від 24.09.2020;

- наказу №410 о/с від 12 жовтня 2021 року на підставі ухвали Хмельницького окружного адміністративного суд від 30.09.2021 у справі №822/1584/16 виданий незаконно;

Тобто, всі описані вище обставини були предметом оскарження до апеляційного суду рішення про звільнення позивача з посади з 13 жовтня 2021 року.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року по справі № 560/16056/21 скасовано. Позовні вимоги задоволено частково, змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого відділення Старокостянтинівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області, а саме з 13 жовтня 2021 року на 21 лютого 2022 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року № 560/16056/21 Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області 08 липня 2022 року прийнято накази № 191 о/с та № 192 о/с, якими скасовано наказ № 17 о/с від 21.01.2022 щодо поновлення ОСОБА_1 ; внесено зміни до наказу від 12.10.2021 року № 310 о/с в частині дати звільнення з 13 жовтня 2021 на 21 лютого 2022 року; вважати майора ОСОБА_1 звільненим з посади слідчого відділення Старокостянтинівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області з 08 липня 2022 року.

Наказом № 229 о/с від 15.08.2022 "Про особовий склад", на підставі заяви позивача, внесено зміни до наказу № 310 о/с, змінено дату звільнення з 8 липня 2022 року на 18 липня 2022 року.

Вважаючи прийняті накази № 191 о/с та № 192 о/с від 08 липня 2022 та наказ № 229 о/с від 15 серпня 2022 року протиправними, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем правомірності власних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції відзначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неоднарозово звертався до суду із позовними вимогами про поновлення його на службі, проте, остаточними рішеннями судів не знаходилось підстав для його поновлення на службі. Натомість, причинами того, що позивач все ж таки поновлювався на службі, були судові рішення, які за наслідками їх оскарження були скасовані судами вищих інстанцій.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, врахував це, зазначивши, що спори з приводу правомірності звільнення позивача зі служби є тривалим процесом та є взаємопов`язаними, починаючи з прийняття наказу від 11.05.2016 року №75 о/с про звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Слід відзначити також, що колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду в постанові від 07.07.2022 року у справі №560/16056/21 констатувала, що дія таких трудових відносин позивача з відповідачем була обмежена в часі та неминуче повинна була припинитись за звичайних умов, тобто після закінчення терміну перебування позивача на лікарняному.

Водночас, судовою колегією в межах справи №560/16056/21 відзначено про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу начальника ГУНП в Хмельницькій області від 12.10.2021 року №310 о/с "Про особовий склад" в частині звільнення зі служби в поліції позивача та, відповідно, поновлення його на службі в поліції на посаді слідчого відділення Старокостянтинівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області з 13.10.2021 року.

Також, посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 15.09.2020 року у справі №205/4196/18, про те, що в разі порушення гарантії, встановленої частиною третьою статті 40 КЗпП України, негативні наслідки необхідно усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки), колегія суддів відзначила, що враховуючи, що оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в частині підстави звільнення позивача є правомірним, проте ним звільнено ОСОБА_1 13.10.2021 року, тобто у період його тимчасової непрацездатності, порушення прав позивача, а саме звільнення його у день тимчасової непрацездатності, може бути усунено судом шляхом зміни дати звільнення, тобто визначення дати припинення трудових відносин у перший день після закінчення періоду непрацездатності.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувані накази №№ 191 о/с та № 192 о/с від 08 липня 2022 року приймалися на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року та цими наказами, зокрема, вносилися зміни до наказу № 310 о/с від 12.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 зі служби відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), у частині зміни дати звільнення.

Правомірність винесення наказів № 462 від 11.05.2016, № 210 від 15.07.2016 в частині звільнення позивача зі служби в поліції та № 310 о/с від 12 жовтня 2021 року "Про особовий склад", згідно якого позивача звільнено відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) підтверджено рішеннями суддів, які набрали законної сили.

Таким чином, суд першої інстанції вірно констатував, що судові рішення, які набрали законної сили, підлягали обов`язковому негайному виконанню і дія трудових відносин позивача з відповідачем була обмежена у часі та неминуче повинна була припинитися з дня набрання рішеннями законної сили.

Судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності твердження позивача про порушення процедури звільнення зі служби слідчого відділення поліції без відповідного подання заступника начальника ГУНП - начальника слідчого управління.

Так, в контексті даних аргументів апелянта, судова колегія враховує, що порядок застосування та виконання дисциплінарних стягнень регулюється Дисциплінарним статутом Національної поліції України.

За змістом ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення виконується негайно. При цьому, Дисциплінарний статут Національної поліції України не передбачає будь-яких застережень щодо неможливості виконання дисциплінарного стягнення у разі відсутності того чи іншого подання керівника відповідної служби, у томі числі заступника начальника слідчого управління.

Саме з цих підстав, відсутність подання заступника начальника ГУНП - начальника слідчого управління не може бути перешкодою у реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, оскільки таке суперечить Дисциплінарному статуту Національної поліції України.

До того ж, судова колегія приймає до уваги той факт, що Дисциплінарний статут Національної поліції України прийнятий пізніше у часі, а саме Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, ніж наказом МВС України від 06.07.2017 року №570 затверджено Інструкцію з організації діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України.

Також, суд апеляційної інстанції враховує той факт, що наведені вище доводи апелянта вже були предметом апеляційного розгляду у справі №560/16056/21, однак судом відхилені.

Стосовно відсутності у наказі №191 о/с від 08.07.2022 року дати звільнення позивача, судова колегія відзначає наступне.

Як було встановлено в ході розгляду даної справи, наказ №191 о/с від 08.07.2022 року був виданий на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 року у справі № 560/16056/21 і саме цим судовим рішення дату звільнення позивача перенесено на 21.02.2022 року, що, на переконання судової колегії, може свідчити лише про висловлювання позивачем незгоди із рішенням суду, яке набрало законної сили, відтак не може слугувати аргументом апеляційної скарги у межах даної справи, а отже судовою колегією відхиляється.

Окрім того, судова колегія критично оцінює посилання апелянта на Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", оскільки воєнний стан на території України оголошено 24.02.2022 року, в той час, як дата його звільнення передувала вказаній події. Тобто, факт звільнення мав місце 21.02.2022 року, а саме до введення воєнного стану в Україні.

Стосовно відсутності дати звільнення позивача у наказі №192 о/с від 08.07.2022 року, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, то вказана обставина в повному обсязі спростовується матеріалами справи.

Так, у наказі №192 о/с від 08.07.2022 року є дата звільнення апелянта, а саме 18.07.2022 року, яка внесена до вказаного документу відповідачем відразу після надання апелянтом довідок про тимчасову непрацездатність наказом №229 о/с від 15.08.2022 року.

Суд апеляційної інстанції також відхиляє доводи апелянта про те, що у наказ ГУНП в Хмельницькій області №310 о/с від 12.10.2021 року було внесено зміни, які не стосуються звільнення зі служби в поліції, а стосуються виключно звільнення з посади слідчого, як такі, що є безпідставними та необгрунтованими.

В даному випадку, з аналізу норм Закону України "Про національну поліцію" вбачається, що звільнення лише з відповідної посади без звільнення зі служби в поліції можливо лише при переміщенні поліцейських згідно ст. 65 Закону, перебуванні поліцейських у розпорядженні згідно ст. 67 Закону або ж під час здійснення реорганізації згідно ст. 68 Закону.

Натомість, відповідно до наказу №310 о/с від 12.10.2021 року апелянта звільнено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію", а саме у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

При цьому, правомірність винесення наказу № 310 о/с від 12.10.2021 року "Про особовий склад", підтверджено рішеннями суддів, які набрали законної сили.

Відтак, судова колегія констатує, що оскаржуваними наказами №191 о/с та 192 о/с лише переносилась дата звільнення апелянта.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.