Справа № 520/1480/23
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року № 520/1480/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації в Харківській області (вул. Чернієнка, буд. 6, м. Богодухів, Харківська область, 62103, ) про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову управління соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації в Харківській області у встановленні статусу члена сім`ї загиблого ОСОБА_2 , військовослужбовця Збройних Сил України та видачі посвідчення члена сім`ї загиблого;

- зобов`язати управління соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації в Харківській області встановити статус члена сім`ї загиблого ОСОБА_2 , військовослужбовця Збройних Сил України та видачі посвідчення члена сім`ї загиблого.

В обґрунтуванны позовних вимог позивач зазначив, що в результаті бойових дій 05.06.2022року загинув його пасинок ОСОБА_2 , 1996року народження, який був командиром 1 танкового взводу 9 танкової роти 3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 . В грудні 2022року він звернувся до відповідача з заявою про встановлення йому статусу члена сім`ї загиблого. Листом від 10.01.2023р. за № 06-21/91Управлінням соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації в Харківській області відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї загиблого ОСОБА_2 , військовослужбовця Збройних Сил України, посилаючись на те, що він не має відношення до жодної категорії осіб, які мають право на такий статус. Вважаючи відмову протиправною позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам та отримана ними.

Відповідач не надав відзив на позов.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині від 14.03.2022р. за №15, лейтенант ОСОБА_2 , був призначений наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.03.2022року №208 на посаду командира 1 танкового взводу 9 танкової роти 3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 . Наказом №113 від 18.06.2022року командира військової частини НОМЕР_2 , лейтенанта ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку зі смертю, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Краснокутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Харків) надано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 ,серія НОМЕР_3 від 13.06.2022року.

З наданого до суду акту від 07.12.2022року, що складений старостою Краснокутської селищною радою вбачається, що ОСОБА_2 ,1996року народження, був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_2 разом з матір`ю ОСОБА_3 , вітчимом ОСОБА_1 , який займався його вихованням. Позивач ОСОБА_1 звернувся до управлінням соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації в Харківській області про надання йому статусу члена сім`ї загиблого, оскільки його пасинок ОСОБА_2 , 1996року народження загинув в результаті бойових дій 05.06.2022року. Листом від 10.01.2023року за № 06-21/91 Управлінням соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації в Харківській області прийнято рішення про відмову позивачу у встановлення статусу члена сім`ї загиблого, військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , посилаючись на те, що позивач не має відношення до жодної категорії осіб, які мають право на такий статус. Вважаючи відмову протиправною позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до ст. 1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно із ч. 6 ст. 18 Закону № 2011-XII вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.1993 № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" (далі - Постанова № 379) визначено, що посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (надалі - посвідчення), видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками № 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Наказом Міністерства Оборони України №937 від 31 грудня 2014 року затверджено Інструкцію з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, згідно з п. 4.16 якої членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (у тому числі членам сімей військовослужбовців строкової служби), видається посвідчення члена сім`ї (батька, матері, дружини, чоловіка або дитини) військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, у порядку, установленому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 1993 року N 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби".

Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XІІ від 22.10.1993 (далі - Закон №3551-XІІ) до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать: сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 р. № 740 було затверджено "Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, деяким категоріям осіб" (далі по тексту - Порядок № 740 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до п. 1 Порядку № 740, цей Порядок визначає процедуру надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - Закон), деяким категоріям осіб.

В статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено вичерпний перелік осіб, які належать до членів сімей загиблих, а саме, до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать:

утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія;

батьки;

один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні;

діти, які не мають (і не мали) своїх сімей;

діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття;

діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Тобто, виходячи з вказаної норми, для встановлення позивачу статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни, останній повинен належати до одного із виду осіб, перелічених вище.

Разом з тим, ОСОБА_1 до жодного з виду перелічених осіб не належить.

У позові ОСОБА_1 при визначенні поняття "член сім`ї", посилається на положення ст.3 Сімейного Кодексу України, однак Верховним Судом України у постанові від 09.09.2020 у справі №205/5929/17 (2-а/205/214/17) висловлено позицію, відповідно до якої Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не містить відсилки на застосування до правовідносин, пов`язаних із наданням групі осіб відповідних пільг і компенсацій у разі загибелі військовослужбовця, положень Сімейного кодексу України, і суд не вбачає підстав для відступу від таких висновків. На переконання суду, норми Сімейного кодексу України є загальними нормами та поширюються на більш широке коло відносин, а Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є спеціальним нормативно-правовим актом та врегульовує вужче коло суспільних відносин, а відтак, має застосовуватися у спірних правовідносинах.

Таким чином, при вирішенні заяви ОСОБА_1 відповідач обґрунтовано керувався саме нормами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не положеннями Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідач діяв у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд,

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації в Харківській області (вул. Чернієнка, буд. 6, м. Богодухів, Харківська область, 62103, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.