Справа № 160/13663/22
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, 3-Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, 4-Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про скасування і визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплатити пенсію, починаючи з моменту звернення, а саме з 26.01.2022.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив у переведенні його на пенсію за вислугу років, оскільки на переконання особи, він має всі підстави для його переведення на пенсію відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
19.10.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач-2 вважає, що позивачу правомірно було відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років за відсутності правових підстав, а саме документів в підтвердження факту перебування в складі збірних команд України не менше 6 років відповідно до п. 1 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу членам збірних команд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583.
До того ж, зазначив відповідач, ним не приймалось оскаржуване рішення про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років.
Ухвалою суду від 31.10.2022 залучено в якості відповідача-3 у справі Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
25.11.2022 через електрону пошту до суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач-3 просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не відповідає вимогам п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за яким право на пенсію за вислугу років мають спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 25 років - у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку та п. 1 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу членам збірних команд України, за яким пенсії за вислугу років призначаються спортсменам, які мають особливі заслуги перед фізкультурним рухом заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу при стажі роботи не менше 25 років і перебуванні в складі збірних команд України не менше 6 років незалежно від віку.
28.11.2022 надійшов відзив на позовну заяву і від Головного управління Пенсійного фонду України в м Києві.
Відповідач-1 звертає увагу на те, що оскільки рішення про відмову в перерахунку пенсії виносилось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, а на обліку позивач перебуває в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області, то немає жодних підстав скасовувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, а також зобов`язувати цей Пенсійний фонд перевести та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з моменту звернення, а саме з 26.01.2022.
08.02.2023 через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач-4 позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими і безпідставними, виходячи з того, що ним не приймалось жодних актів владно-розпорядчого характеру за результатами розгляду заяви позивача щодо переведення із пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області і отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
26.01.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.07.2022 №97 позивачеві відмовлено у переведені на пенсію за вислугою років відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу -членам команд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583.

Встановлено, що заявник має посвідчення майстра спорту України міжнародного класу. Проте, документів, що підтверджують факт перебування ОСОБА_1 в складі збірних команд України не менше 6 років, не надано.

09.08.2022 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15.08.2022 №97 відмовлено ОСОБА_1 в переведені його на пенсію за вислугою років, оскільки згідно з довідкою №2 від 05.01.2021 він працював на посаді спортсмена-інструктора за сумісництвом з 01.01.2006 по 14.03.2014, спеціальний стаж, який передбачає призначення пенсії за вислугу років визначається лише за основним місцем роботи у відповідності із записами у трудовій книжці. Час роботи за сумісництвом до такого стажу не зараховується.

Встановлено також, що вік заявника 44 роки. Страховий стаж особи складає 25 років 3 місяці 9 днів ( в т.ч. додатковий стаж 18 років 7 місяців 23 дні).

Вказане рішення позивач вважає незаконним, прийнятим з порушенням вимог пенсійного законодавства.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист,

що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Положеннями ст. 7 Закону України №1788-XII Про пенсійне забезпечення встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

За ст. 51 Закону №1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Пунктом «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 09.12.2012 до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213) було встановлено, що спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 20 років - у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

В подальшому до п. «є» ст. 55 Закону «Про пенсійне забезпечення» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 були внесені зміни, зокрема п. «є» був викладений в наступній редакції:

Право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 25 років - у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку (п. «є» ст. 55 Закону №1788-XII).

4 червня 2019 року Конституційним Судом України було прийнято рішення № 2-р/2019 у справі №1-13/2018(1844/16, 3011/16) щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень законів України "Про пенсійне забезпечення" .

Рішенням встановлено, що положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

З огляду на наведене оспорювані положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, суперечать положенням статей 1, 3, 46 Основного Закону України.

Крім того, на думку Конституційного Суду України, внесення змін Законом від 02.03.2015 № 213-VIII до оспорюваних положень Закону від 05.11.1991 № 1788-XII щодо підвищення на п`ять років пенсійного віку для жінок, збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, здійснювалося без урахування юридичної природи призначення пенсії за вислугу років, визначеної ст. 51 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII. А саме того, що вказана пенсія встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Дія ст. 51 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII поширюється на громадян, зайнятих на всіх без винятку роботах, вказаних у ст. ст. 54, 55 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII.

Таким чином, зі змісту оспорюваних положень Закону від 05.11.1991 № 1788-XII встановлено, що стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених п. "а" ст. 54, пунктами "а", "6", "в", "г", "д", "е", "є", "ж" ст. 55 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII, через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином застосуванню підлягає ст. 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII і Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VII I, зокрема, п «є» в редакції «спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 20 років - у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.»

Тобто, позивач наділений правом на призначення пенсії за вислугу років виходячи з наявності загального стажу роботи 20 років незалежно від віку.

Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу - членам збірних команд України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 (Порядок № 583).

Відповідно до п. 1 Порядку №583 пенсії за вислугу років призначаються спортсменам, які мають особливі заслуги перед фізкультурним рухом, - заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу при стажі роботи не менше 25 років і перебуванні в складі збірних команд України не менше 6 років незалежно від віку.

З урахуванням того, що на момент виникнення спірних відносин при призначенні пенсії позивачу повинні застосовуватись норми п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII , таким же чином повинні застосовуватись і положення п. 1 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу - членам збірних команд України, затвердженого постановою № 583, щодо загального стажу роботи - не менше 20 років.

За п. 1,п. 4 Порядку №583 до стажу роботи зараховується перебування вказаних осіб у складі збірних команд України, а також інші види діяльності, передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, обчислюється на підставі трудової книжки та інших документів, що підтверджують перебування в складі збірних команд України, а також у разі наявності звання заслуженого майстра спорту або майстра спорту міжнародного класу.

Пенсії за вислугу років призначаються і виплачуються за умови вибуття вказаних осіб зі збірних команд України.

З аналізу вказаних норм вбачається, що право на пенсію за вислугу років мають:

- спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд;

- за наявності загального стажу роботи не менше 20 років незалежно від віку;

- перебування в складі збірних команд України не менше 6 років;

- вибуття вказаних осіб зі збірних команд України.

Статтею 1 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» від 24 грудня 1993 року № 3808-ХІІ (Закон № 3808-ХІІ) визначено, що спортсмен - фізична особа, яка систематично займається певним видом (видами) спорту та бере участь у спортивних змаганнях.

Частинами 4-6 ст. 37 Закону №3808-ХІІ встановлено, що склад національних збірних команд щорічно затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері фізичної культури та спорту, та включає основний склад та склади спортсменів різних вікових груп з урахуванням вимог міжнародних спортивних федерацій.

До основного складу національних збірних команд включаються спортсмени, які мають найвищі спортивні результати на всеукраїнських та міжнародних змаганнях.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері фізичної культури та спорту, на конкурсній основі формує штатну команду національних збірних команд України з олімпійських, неолімпійських та національних видів спорту, що включає спортсменів та фахівців сфери фізичної культури і спорту, зокрема тренерів, а з видів спорту осіб з інвалідністю - Український центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері фізичної культури та спорту, укладає трудовий договір (контракт) із спортсменами та фахівцями штатної команди національних збірних команд України з олімпійських, неолімпійських та національних видів спорту, а з видів спорту осіб з інвалідністю - Український центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю.

Спортсмени - члени штатної команди національних збірних команд України беруть участь у міжнародних змаганнях або інших спортивних змаганнях, не включених до Єдиного календарного плану фізкультурно-оздоровчих спортивних заходів та спортивних змагань України, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері фізичної культури та спорту, відповідно до умов трудового договору (контракту) (ч. 9 ст. 37 Закону №3808-ХІІ).

Відповідно до ст. 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 в справі № 442/456/17 звернула увагу, що сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації.

При цьому, суд зазначає, що законодавчі застереження щодо неврахування періодів роботи за сумісництвом до спеціального стажу роботи, відсутні.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. (Порядок №637).

За приписами пунктів 1 та 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

В ході розгляду справи було встановлено, що відповідно до копії посвідчення Міністерства молоді та спорту України №1427 ОСОБА_1 є майстром спорту України міжнародного класу з волейболу сидячи (УОРА).

Відповідно до копії довідки Українського центру з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «ІНВАСПОРТ» від 05.01.2021 №02 ОСОБА_1 працював за контрактом на посаді спортсмена-інструктора штатної команди національних збірних команд України з видів спорту осіб з інвалідністю за сумісництвом з 01 січня 2006 року (наказ від 10.01.2006 №01/1) по 14.03.2014 (наказ від 14.03.2014 №26-с).

За записами трудової книжки НОМЕР_1 позивача 17.03.2014 було прийнято за контрактом на посаду спортсмена інструктора штатної збірної команди України серед спортсменів-інвалідів відповідно до наказу №27-с від 17.03.2014 (запис №17).

31.12.2021 позивача було звільнено із займаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №190-с від 21.12.2021 (запис №19).

Вказаний період роботи підтверджується і копією довідки Українського центру з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «ІНВАСПОРТ» від 05.01.2022 №01.

Український центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «ІНВАСПОРТ» в довідці №1031 від 09.08.2022 підтвердив, що майстер спорту України міжнародного класу з волейболу сидячи ОСОБА_1 перебував у складі національної збірної команди України з видів спорту осіб з ураженнями опорно-рухового апарату від 01.01.2006 до 31.12.2021 року.

Тобто, навіть без врахування періоду роботи позивача за сумісництвом належним документами підтверджено перебування його у складі національної збірної команди України не менше 6 років (період з 17.03.2014 по 31.12.2021) і вибуття зі збірної команди України.

З урахуванням наведених норм суд дійшов висновку що рішення Пенсійного фонду про відмову у переведенні позивача на інший вид пенсії, прийнято не на підставі Конституції і діючого законодавства України.

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Зважаючи на те, що позивач із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років звернувся до пенсійного органу 26.01.2022, нарахування та виплата такої пенсії повинна проводитись з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 26.01.2022.

При визначенні належного відповідача у даній справі суд виходить з наступного.

Даний спір виник у зв`язку з відмовою у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, яка прийнята у формі рішення №97 від 15.08.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Отже, саме цей орган Пенсійного фонду є належним відповідачем у цій частині позовних вимог.

Відповідно до п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (із змінами) після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи для здійснення виплати пенсії.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що з метою ефективного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з 26.01.2022 перевести ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням виплачених сум, починаючи з моменту звернення, а саме з 26.01.2022.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено за подання позовної заяви судовий збір у сумі 992,40 грн. за копією квитанції ІD 4241-3217-3399-4237 від 03.09.2022 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 496,20 грн..

Керуючись ст.ст.139,243-246,255,262,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул.Бульварно-Кудрявська, б.16, м. Київ, 04053, ) 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) , 3-Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100, ), 4-Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ) про скасування і визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15.08.2022 №97 щодо відмови у переведені ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з моменту звернення, а саме з 26.01.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з 26.01.2022 перевести ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням виплачених сум, починаючи з моменту звернення, а саме з 26.01.2022.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона