Справа № 120/6010/22
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

Справа № 120/6010/22

14 березня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Шидловського В.Б.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року повернуто особі.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2022 року 14 листопада 2022 року та 02 січня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 повернуто апелянту у зв`язку з невідповідністю її пункту 1 частини 4 статті 298 КАС України.

16.02.2023 року ОСОБА_1 повторно звернулось з апеляційною скаргою.

Ознайомившись із апеляційною скаргою апелянта та доданими документами, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її повернення з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Частиною 1 статті 55 КАС України визначено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною 1 статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю юридичної особи.

Враховуючи викладене, сторона у справі має право на звернення до суду через представника лише на підставі документа, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що заява підписана особисто позивачкою ОСОБА_1 , тобто подається нею особисто, а не через представника.

Втім, ознайомившись із підписом позивачки на позовній заяві, суд доходить висновку, що такий підпис вочевидь не є її особистим підписом, про що, зокрема, свідчать долучені до позовної заяви копії інших матеріалів.

Дана невідповідність підпису позивачки є очевидною та не потребує будь-яких спеціальних знань, з огляду на що у суду є достатні та переконливі підстави вважати, що позовна заява від імені позивачки підписана іншою особою, а саме ОСОБА_2 , підпис якого у даному випадку і проставлено на позовній заяві.

З аналізу досліджених документів судом встановлено, що підпис на позовній заяві в цій адміністративній справі належить ОСОБА_2 , а не позивачці ОСОБА_1 . Тобто позовну заяву від імені позивачки ОСОБА_1 підписано та подано до суду іншою особою, а саме ОСОБА_2 .

Разом з тим, на підтвердження його повноважень як представника позивачки, до матеріалів позовної заяви додано копію довіреності яка видана старостою Степанівського старостинського округу. Однак, вказана копія ніяким чином не завірено взагалі.

За наведених обставин доходжу висновку, що позовну заяву від імені позивачки підписано та подано особою, повноваження якої не підтверджені.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

У рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур), в тому числі вимог стосовно оформлення позовних заяв та інших документів, що подаються до суду. Водночас норми процесуального закону зобов`язують представника особи підтвердити суду наявність права вчиняти від імені такої особи певні процесуальні дії, зокрема, подавати позов.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

У рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Обов`язок суду перевірити належність повноважень представника на вчинення конкретної процесуальної дії зумовлений, головним чином тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в суді свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Відтак, оскільки в цьому випадку повноваження представника позивачки не підтверджені належними документами, є підстави вважати, що позовну заяву від імені позивачки підписано та подано особою, яка не має це права.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 298 КАС України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Керуючись ст.ст.296, 298, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

3. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Шидловський В.Б.