Справа № 520/18273/21
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 р. Справа № 520/18273/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Севастьяненко К.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 09.12.21 по справі № 520/18273/21

за позовом ОСОБА_1

до Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

-визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області №324718 від 16.08.2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та про скасування посвідки на постійне проживання серія НОМЕР_1 від 13.03.2008.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення відповідача є противоправним, незаконним і необгрунтованим та таким, що порушує права, свободи і законні інтереси іноземця та його право на постійне проживання в Україні на законних підставах у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області №324718 від 16.08.2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та про скасування посвідки на постійне проживання серія НОМЕР_1 від 13.03.2008.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що дружина позивача громадянка СРВ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до рішення ГУ МВС України в Київській області від 22.12.2006 року отримала дозвіл на імміграцію в Україну та була документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 22.12.2006 року. В ході перевірки ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області направлено до ГУ ДМС у Харківській області копію рішення від 12.09.2019 року № 246 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці СРВ ОСОБА_2 та її дочці.

Представник відповідача вважає, що громадянка СРВ ОСОБА_2 не може вважатися такою, що законно документована посвідкою на постійне проживання, та такою, що законно перебуває на території України, тобто не є іммігрантом.

На переконання апелянта, дозвіл на імміграцію в Україну, наданий громадянину СРВ ОСОБА_1 на підставі п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію», підлягає скасуванню, оскільки був наданий як чоловіку, що отримав такий дозвіл по дружині, дозвіл на імміграцію в Україну якої скасовано і яка в розумінні Закону України «Про імміграцію» не вважається іммігрантом.

Представник позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, на час надання дозволу на імміграцію громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , підстави для прийняття цього рішення були чинними, докази подання нею свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів Відповідачем не зазначаються.

Представник позивача зазначає, що відповідачем до суду не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених п.1 ч. 1 ст.12 Закону України "Про імміграцію" та були б підставою для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію.

Також, відповідачем не надано суду доказів існування інших підстав для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію, які передбачені ст.12 Закону України "Про імміграцію".

Крім того, станом на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію, ВГІРФО ГУМВС України в Харківській області, як уповноважений державний орган, перевіряв надані позивачем документи та будь-яких порушень законодавства не встановив, у зв`язку із чим позивача було документовано посвідкою на постійне проживання.

Доказів того, що посвідка на постійне проживання ОСОБА_1 є підробленою або отримана позивачем у не передбаченому законом порядку, відповідачем також не надано.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2022 року зупинено провадження у справі № 520/18273/21 за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 по справі № 520/18273/21 до набрання рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/21327/21 законної сили.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2023 року поновлено провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 по справі №520/18273/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у залі судових засідань №6 без виклику осіб, які беруть участь у справі.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 324718 16 серпня 2021 року скасовано дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на підставі цього скасовано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 13.03.2008 року.

Рішення про скасування дозволу на імміграцію, прийняте на підставі пунктів 1 та 6 ч. 1 ст. 12 Закону №2491-111, а рішення про скасування посвідки прийнято на підставі підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321, а саме: Посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі, зокрема, скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Позивач заперечує існування таких обставин, вважаючи рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області №324718 від 16.08.2021 протиправним, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні будь-які обставини, які свідчать про надання позивачу у 2008 році дозволу на імміграцію на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 04.02.1994 р. № 3929-ХІІ (далі - Закон № 3929), який діяв до 26.12.2011 р., іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території. Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Положеннями ч.1 ст.1 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 р. № 2491-ІІІ (далі - Закон № 2491, в редакції, чинній на дату видачі посвідки) визначено, що імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Згідно ч.3 ст.4 Закону № 2491 дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: 1) одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України; 2) особам, які є опікунами чи піклувальниками громадян України, або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України; 3) особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням; 4) особам, імміграція яких становить державний інтерес для України; 5) закордонним українцям, подружжям закордонних українців, їх дітям у разі їх спільного в`їзду та перебування на території України.

Відповідно до ст.6 Закону № 2491 спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи: 1) приймають заяви разом з визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах; 2) перевіряють правильність оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутність підстав для відмови у його наданні; 3) приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються; 4) видають та вилучають у випадках, передбачених цим Законом, посвідки на постійне проживання; 5) ведуть облік осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

Частиною 5 статті 9 Закону № 2491 наведено перелік документів, які додаються до заяви для надання дозволу на імміграцію, а саме: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади з питань охорони здоров`я.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що для оформлення дозволу на імміграцію заявник повинен подати заяву з доданням певного пакету документів. У разі ненадання особою повного пакету документів, заява про надання дозволу на імміграцію не приймається та, як наслідок, дозвіл на імміграцію та посвідка на проживання в Україні не видаються.

Статтею 12 Закону № 2491 передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Як зазначалося вище, рішення про скасування дозволу на імміграцію, прийняте на підставі пунктів 1 та 6 ч. 1 ст. 12 Закону №2491-111, а рішення про скасування посвідки прийнято на підставі підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321, а саме: Посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі, зокрема, скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Позивач заперечує існування обставин зазначених у пунктах 1 та 6 частини 1 статті 12 Закону №2491-111, та наголошує, що у рішенні про скасування дозволу на імміграцію не міститься відомостей щодо отримання даного дозволу на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 № 1983 затверджено Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок № 1983 в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення).

Згідно п.21 Порядку № 1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Відповідно до п.22 Порядку № 1983 для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу.

Пунктом 23 Порядку № 1983 визначено, що міграційна служба, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Відповідно до п.24 Порядку № 1983 рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію".

З даних правових норм слідує, що процедура прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію включає в себе запрошення для надання пояснень іммігранта, стосовно якого розглядається це питання.

Доказів дотримання цієї процедури відповідачем не надано, а позивач у позовній заяві заперечує факт виклику його для надання пояснень.

Відповідачем не надано доказів того, що за весь час проживання на Україні позивачем порушено чинне законодавство України, в тому числі Закону України «Про правовий статус іноземців», або вчинено злочин.

З матеріалів справи судом встановлено, що при прийнятті спірного рішення відповідач скасував позивачу дозвіл на імміграцію та посвідку на постійне проживання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України Про імміграцію, у зв`язку з втратою чинності дозволу на імміграцію дружини позивача, наявність якого була підставою для задоволення заяви позивача про надання йому дозволу на імміграцію 13.03.2008 та документування її посвідкою на постійне проживання.

Представник відповідача в апеляційній скарзі, в обгрунтування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області №324718 від 16.08.2021 зазначає, що дружина позивача громадянка СРВ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до рішення ГУ МВС України в Київській області від 22.12.2006 року отримала дозвіл на імміграцію в Україну та була документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 22.12.2006 року. В ході перевірки ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області направлено до ГУ ДМС у Харківській області копію рішення від 12.09.2019 року № 246 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці СРВ ОСОБА_2 та її дочці. Отже, громадянка СРВ ОСОБА_2 не може вважатися такою, що законно документована посвідкою на постійне проживання, та такою, що законно перебуває на території України, тобто не є іммігрантом.

Колегія суддів не бере до уваги зазначених доводів, з огляду на наступне.

Так, дійсно рішення про надання дозволу на імміграцію дружині позивача та самому позивачу є похідними та пов`язаними між собою.

Проте, з матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 (дружина ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 12.09.2021 №246 громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2022 року по справі 20/21327/21, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 12.09.2021 №246 громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області поновити громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 посвідку на постійне проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки на постійне проживання.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАСУ обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Інших підстав прийняття спірного рішення відповідачем не доведено та судом не встановлено.

На підставі викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення відповідача порушує права позивача на постійне проживання в Україні та його права і законні інтереси як іноземця та породжують негативні наслідки для нього.

Такими наслідками відповідно до ст. 13 Закону України "Про імміграцію" є обов`язок особи, стосовно якої прийняте рішення про скасування дозволу на імміграцію, виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії рішення про скасування дозволу на імміграцію. Особа яка не виїхала протягом місяця підлягає видворенню в порядку передбаченому законодавством. Крім того, згідно зіст. 14 цього Закону, особа може повторно подати заяву про надання дозволу на імміграцію не раніше ніж через рік з дня прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію.

Таким чином, відповідачем, крім іншого, не дотримано принципу пропорційності, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призводить до настання несприятливих наслідків для позивача при відсутності будь-якої його вини в обставинах, що виникли. Скасування посвідки на постійне проживання в Україні без врахування обставин, які існують, суттєво порушує права позивача, оскільки він мав передбачені законом підстави на отримання такої посвідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області №324718 від 16.08.2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та про скасування посвідки на постійне проживання серія НОМЕР_1 від 13.03.2008 є необгрунтованим, протиправним та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 року по справі № 520/18273/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 по справі № 520/18273/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський Я.М. Макаренко