Справа № 200/428/23
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2023-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року Справа№200/428/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Волинська область, м.Луцьк, вул.Кравчука, 22 В, ), з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області викладені в рішенні від 10.11.2022 №67 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не зарахувавши до страхового стажу періоду роботи з 01.04.1987 по 22.01.1993 за записами трудової книжки НОМЕР_2 від 09.07.1987, скасувати зазначене рішення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву від 04.11.2022 року №1572 про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованого судом до страхового стажу періоду роботи з 01.04.1987 року по 22.01.1993 роки за записами трудової книжки НОМЕР_2 від 09.07.1987.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю висновків відповідача щодо не зарахування до трудового стажу вказаних вище періодів, з підстав потреби відповідачем уточнення встановлено мінімуму та кількості відпрацьованих трудових днів.

Ухвалою суду від 08.02.2023 позовна заява була залишена без руху та наданий позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 17.02.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24.02.2023 відповідачем надано відзив на позовну заяву, де викладеного прохання у позові відмовити, з огляду на таке.

Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, довідка про підтвердження стажу) страховий стаж складає 25 років 01 місяць 26 днів. Згідно наданих документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки НОМЕР_2 від 09.07.1987, а саме з 01.04.1987 по 22.01.1993 роки, оскільки період роботи в колгоспі потребує уточнення про встановлений річний мінімум та кількість відпрацьованих трудових днів, у зв`язку з чим відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Фактичні обставини, встановлені судом у справі такі.

Позивач - ОСОБА_1 адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 04.11.2022 у встановленому законом порядку звернулась з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058).

Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Рішення від 10.11.2022 № 67 відмолено ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні зазначено, що згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, довідка про підтвердження стажу) страховий стаж складає 25 років 01 місяць 26 днів. Згідно наданих документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки НОМЕР_2 від 09.07.1987, а саме з 01.04.1987 по 22.01.1993 роки, оскільки період роботи в колгоспі потребує уточнення про встановлений річний мінімум та кількість відпрацьованих трудових днів.

З рішенням Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області від 10.11.2022 №67 позивач не погоджується та вважає його протиправним та таким що підлягає скасуванню.

До матеріалів справи зокрема додано трудову книжку колгоспника позивача НОМЕР_2 від 09.06.1987 ОСОБА_1 , зокрема, працювала у період з 01.04.1987 року по 14.08.1995 у в колгоспі. (з 01.04.1987 прийнята в колгосп імені Орджоникідзе на підставі наказу №10 від 13.04.1987, 23.01.1993 через реорганізацію колгосп ім.Орджоникідзе перейменовано в КСП «Колос» на підставі Протоколу №1 від 23.01.1993, 14.08.1995 ОСОБА_1 звільнена з членів КСП за власним бажанням на підставі протоколу № 21 від 14.08.1995).

При цьому на сторінці 18-19 трудової книжки НОМЕР_2 наявний розділ мовою оригіналу Трудовое участие в общественном хозяйстве, де міститься інформація про прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві та виконання трудового мінімуму в суспільному господарстві, а саме: 1987 рік встановлений мінімум 124 трудоднів фактично відпрацьовано 250; 1988 рік встановлений мінімум 271 трудоднів фактично відпрацьовано 250; 1989 рік встановлений мінімум 127 трудоднів фактично відпрацьовано не вказано, в причинах невиконання трудового мінімуму вказано (д/відпустка з 02.02.1989); 1990 рік встановлений мінімум - трудоднів фактично відпрацьовано -; 1995 рік встановлений мінімум 93 трудоднів фактично відпрацьовано 90.

Також надано свідоцтво про народження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 11.04.1989 актовий запис №13 серії VII №445883.

Спірним питанням є не зарахування періодів роботи за записами трудової книжки НОМЕР_2 від 09.07.1987, а саме з 01.04.1987 по 22.01.1993 роки, оскільки період роботи в колгоспі потребує уточнення про встановлений річний мінімум та кількість відпрацьованих трудових днів.

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Щодо періоду трудової участі у колгоспі з 01.04.1987 по 22.01.1993.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Отже, підтвердження стажу роботи для призначення пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа. Аналогічне викладено у постанові Верховного Суду від 14.05.2020 справа № 727/4082/17

Наявна у справі трудова книжка позивача НОМЕР_3 містить записи про трудову діяльність позивача у колгоспі Україна. При цьому на сторінці 18-19 трудової книжки наявний розділ мовою оригіналу Трудовое участие в общественном хозяйстве, де міститься інформація про прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у суспільному господарстві та виконання трудового мінімуму в суспільному господарстві ОСОБА_4 . Недоліків в оформлені вказаної трудової книжки відповідачем у спірному рішенні не виявлено.

Отже за наявності відповідних записів у трудовій книжці, посилання на необхідність уточнення про встановлений річний мінімум та кількість відпрацьованих трудових днів є безпідставним.

Крім того, згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Також, суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Суд вважає необхідним відмітити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Наведене в повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.

За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про отримання допомоги по безробіттю на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2 вказаного Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що ними вчинялись певні дії щодо здійснення зустрічної перевірки первинних документів для підтвердження спірного періоду.

На переконання суду, відповідачем не здійснено усіх необхідних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна додатково підтвердити страховий стаж позивача.

Водночас, необхідно вказати, що позитивним обов`язком держави в цілому та її державних органів, у тому числі Пенсійного фонду України, є забезпечення можливості збереження на підприємствах первинних документів про роботу працівників від яких залежить виникнення і реалізації майнових прав громадянин при призначені пенсії. Не забезпечення належного зберігання вказаних документів на підприємствах, не витребування вичерпної інформації органами пенсійного фонду і невиконання своїх гарантійних функції державою, незалежно від надзвичайності підстав та, як наслідок, обмеження громадянам в реалізації та підтвердженні прав на пенсійне забезпечення, не повинно нівелювати або обмежувати конституційні права позивача.

Суд звертає увагу, що у випадку якщо поданих документів про призначення пенсії було не достатньо, то Головне управління мало усі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Проте, жодних дій відповідачем вчинено не було.

Суд, з урахуванням дискреційних повноважень органів пенсійного фонду у цій сфері та, користаючись правом, наданим ч. 2 ст. 9 та п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, самостійно обирає спосіб захисту прав позивача від порушення з боку суб`єкта владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів, а саме шляхом скасування рішення відповідача та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 04.11.2022 про призначення пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням вказаних у рішенні періодів.

Щодо судових витрат.

Згідно з положеннями ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 8 статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок ухвалення протиправного рішення відповідачем, що мало наслідком звернення позивача до суду з цим позовом замість належної реалізації права на пенсійне забезпечення та позовні вимоги підлягають задоволенню внаслідок обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права, суд вважає за необхідне присудити позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, яким ухвалено протиправне рішення та стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Керуючись статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (адреса Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22 В, ) про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 10.11.2022 № 67 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2022 №1572 про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із зарахуванням до страхового стажу періодів трудової участі у колгоспі з 01.04.1987 року по 22.01.1993 роки відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 09.07.1987 року, та із врахуванням висновків суду.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Повне судове рішення складено 16.03.2023.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька