Справа № 200/247/22
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2023 року справа №200/247/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року (повне судове рішення складено 21 жовтня 2021 року) у справі № 200/247/22 (суддя в І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому просив суд:

визнати протиправними дії щодо перерахунку пенсії у розмірі 70 % грошового забезпечення;

визнати протиправною відмову у здійсненні перерахунку розміру пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № ФС-93625/09/01/1040 від 21.07.2021;

зобов`язати винести рішення про перерахунок пенсії з 01.04.2019 у відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII) згідно із довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФС-93625/09/01/1040 від 21.07.2021 у розмірі 89% суми грошового забезпечення;

зобов`язати здійснити виплату недотриманих сум пенсії, починаючи з 01.04.2019 до часу прийняття рішення суду за цим позовом;

зобов`язати здійснити виплату недоотриманих сум пенсії з урахуванням незаконності поетапного підвищення пенсії у зв`язку з її перерахунком з 01.01.2018 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103).

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону № 2262-XII. Під час виходу на пенсію позивачу розраховано основний розмір пенсії у розмірі 83% грошового забезпечення за вислугу років 31 рік.

З 01.01.2018 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням 70 % грошового забезпечення. Позивач вважав, що зменшення основного відсотку для обчислення пенсії з 83 % до 70 % є безпідставним та неправомірним.

Окрім того, на думку позивача, відповідач протиправно відмовив у перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яка була видана ІНФОРМАЦІЯ_2 № ФС-93625/09/01/1040 від 21.07.2021, щодо проведення перерахунку основного розміру пенсії.

Позивач посилався на висновки, зроблені в рішеннях Верховного Суду від 4 лютого 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18, від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18, тому просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року вимоги задоволені частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру пенсії з 83% до 70% сум грошового забезпечення відповідно до Закону № 2262-XII.

Зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII, виходячи з відсоткового основного розміру пенсії 83% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФС-93625/09/01/1040 від 21.07.2021.

Зобов`язано відповідача здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно довідки про розмір грошового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.07.2021 №ФС-93625/09/01/1040 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням проведених раніше виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд не надав належної правової оцінки фактичним обставинам справи в сукупності з нормами чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, у зв`язку із чим дійшов хибного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Апелянт зазначає, що з 01.01.2018 правомірно зробив перерахунок пенсії позивача та виплачував її у відповідних розмірах на підставі Постанови № 103 у відповідних відсотках від грошового забезпечення. Зауважив, що з 01 січня 2020 року розмір пенсії позивача становить 100% від суми підвищення, тому позовні вимоги в означеній частині є безпідставними.

Після визнання противоправними та скасування пунктів 1-2 Постанови № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, інших рішень про умови та порядок проведення перерахунку пенсій не приймалось як і не відбулось змін розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення, передбачених постановою КМУ № 704. Відповідач зазначає, що в розумінні статті 63 Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивач не має права на перерахунок пенсії. Отже, в даних правовідносинах відповідач діяв в межах існуючого законодавства.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, що набув чинності 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до низки актів, в тому числі статті 13 Закону № 2262-XII про розмір пенсії за вислугу років у відсотках.

Враховуючи зміни до статті 13 Закону № 2262-XII, внесені Законом України «Щодо внесення змін в деякі закони України по питання пенсійного забезпечення і соціального захисту військовослужбовців» № 3591-IV, максимальний розмір пенсії, що призначаються за вислугу років, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80% відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VI1 внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії за вислугу років, не повинен перевищувати 70 % сум грошового забезпечення за будь-якою із підстав, зазначених в статті 63 Закону № 2262-XII.

Крім того, позивачем не дотримано строк звернення до суду з цим позовом.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) отримує пенсію за вислугу років, 0 перебуваючи на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області.

За даними пенсійної справи випливає, що позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII із розрахунку 83 % від грошового забезпечення.

01.01.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії з розрахунку 70 % відповідних сум грошового забезпечення з поетапною виплатою підвищення з 01 січня 2018 року в розмірі 50 %, з 01 січня 2019 року в розмірі 75 %, з 01 січня 2020 року в розмірі 100 % суми підвищення.

ІНФОРМАЦІЯ_2 складено довідку № ФС-93625/09/01/1040 від 21.07.2021 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 для перерахунку пенсії із зазначенням додаткових видів грошового забезпечення на загальну суму 19 280,25 грн.

03.09.2021 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії згідно наданої довідки від 21.07.2021 № ФС-93625/09/01/1040.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (стаття 46 Конституції України).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

За приписами статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Закон № 2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частин 2, 3 статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Стаття 63 Закону №2262-ХІІ регулює перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

«Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі Порядок № 45).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Керуючись частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, судами враховані висновки щодо застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 17.12.2019 №Пз/9901/20/19 (№160/8324/19).

Таким чином, з 05 березня 2019 року, дня набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

Судами встановлено, що відповідач отримав оновлену довідку № ФС-93625/09/01/1040 від 21.07.2021 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , видану ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проведення перерахунку пенсії у спосіб, який передбачений Порядком № 45 та «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами), затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, проте не провів перерахунок пенсії.

Для прийняття рішення про перерахунок пенсії позивачем виконано умови, визначені законом, а саме 05.03.2019 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, ГУ ПФУ в Донецькій області отримало оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , а також повідомлення про перерахунок пенсії.

Щодо доводів відповідача про відсутність законодавчого регулювання здійснення перерахунку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року № 794-VII, Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.

Аналізуючи наведені норми пенсійного законодавства, вбачається, що зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку, затвердженого Постановою № 45, внесені Постановою № 103 щодо складових грошового забезпечення для перерахунку пенсій, звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод, з огляду на те, що скасовують надбавки, доплати, підвищення і премії, які отримував військовий пенсіонер під час служби, та які враховувались при попередніх перерахунках пенсій.

Відтак, оскаржені та скасовані судом пункти Постанови № 103, всупереч вимогам статей 13, 43, частини четвертої статті 63 та частини третьої статті 11 Закону № 2262-ХІІ, змінюють умови і норми пенсійного забезпечення працівників органів внутрішніх справ, зокрема позивача.

При цьому, слід враховувати, що частина третя статті 11 Закону № 2262-ХІІ встановлює, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на наведене, суд вважає, що з огляду на визнання протиправними та нечинними змін до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, яке набрало законної сили 05.03.2019 застосуванню підлягає попередня редакція вказаної норми.

Таким чином, рішенням відповідача про відмову в перерахунку пенсії порушено право позивача на отримання пенсії в належному розмірі, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення відповідача з зобов`язанням відповідача провести відповідний перерахунок з 01.04.2019 року.

Щодо твердження апелянта, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, суд вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки про відмову у здійсненні перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки позивач дізнався отримавши лист Управління від 13.10.2021 (у відповідь на інформаційний запит позивача від 29.09.2021). Отже відповідно з дати отримання листа відповідача від 13.10.2021 розпочався перебіг шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, який на дату звернення позивача до суду (30.12.2021) не сплив.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, в цій частині судове рішення має бути залишено без змін, а апеляційна скарга відповідача в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог відносно зменшення відсотку грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії.

Суд першої інстанції зазначив, що при розгляді цієї справи судом встановлений факт протиправних дій відповідача, пов`язаними з не проведенням перерахунку призначеної пенсії та зменшенням відсоткового розміру пенсії з 83% до 70% сум грошового забезпечення. Проте, позивачем не наведено підстав для призначення (перерахунку) пенсії в розмірі 89% грошового забезпечення.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону № 2262-XII, в редакції, що діяла на час призначення пенсії, передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII (в редакції Закону що діяла на час призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1 - 100 процентів, до категорії 2- 95 процентів.

Отже, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон № 1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було внесено зміни та цифри «90» замінено цифрами «80», а цифри «80» замінено цифрами «70» відповідно.

Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до частини другої статті 13 Закону щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.99 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 24.04.2018 у справі № 686/12623/17 (К/9901/849/17).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, внесені Законами № 3668-VI та № 1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Таким чином, за висновком місцевого суду, порушене право позивача в цій частині має бути відновлено саме з 01 січня 2018 року шляхом зобов`язання відповідача провести відповідний перерахунок та виплату з урахуванням виплачених сум.

Стосовно цих правовідносин права позивача підлягають захисту у межах шестимісячного строку звернення до суду.

Висновок про це міститься в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів, що він звернувся до суду у межах шестимісячного строку звернення до суду після того, як дізнався про порушення своїх прав.

На думку Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів (п.21 постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19).

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву (пункти 36 та 37 вказаної цієї ж постанови Верховного Суду).

Судом першої інстанції задоволено позов в цій частині з 01 січня 2018 року.

Натомість, позивач звернувся із цими позовними вимогами 30 грудня 2021 року (а.с.21), тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з позовом, що встановлений статтею 122 КАС України, в частині позовних вимог про зобов`язання з 01 січня 2018 року здійснити перерахунок пенсії відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII, виходячи з відсоткового основного розміру пенсії 83% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, що в порушення процесуального законодавства було задоволено місцевим судом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення в цій частині позовних вимог допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Як було вказано вище, частиною третьою статті 123 КАС України встановлено обов`язок суду застосувати процесуальні наслідки пропуску строку на звернення до суду у разі визнання причин такого пропуску неповажними, у вигляді залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статями 139, 250, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 319, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року у справі № 200/247/22 скасувати в частині задоволення позовних вимог про

визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відсоткового значення розміру пенсії з 83% до 70% сум грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», виходячи з відсоткового основного розміру пенсії 83% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум,

а позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

У іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року у справі № 200/247/22 залишити без змін.

Повне судове рішення 14 березня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук