Справа № 620/17523/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Ганечко О.М., Василенка Я.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови в оформленні та направленні до відповідного органу Пенсійного фонду документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити всі документи, визначені пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII та направити їх до відповідного органу Пенсійного фонду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови в оформленні та направленні до відповідного органу Пенсійного фонду документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити всі документи визначені пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та направити їх до відповідного органу Пенсійного фонду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта мотивовані тим, що у оскаржуваних правовідносинах він діяв в межах повноважень та згідно з нормами чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, оскільки позивач звільнився зі служби 11.03.2021, а для призначення йому пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України № 2262 необхідно з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати мати вислугу 20 календарних роки та 6 місяців і більше, а його вислуга в календарному обчисленні становить лише 18 років 05 місяців 01 день, що є недостатнім для призначення пенсії. Отже, правові підстави для підготовки документів, необхідних для призначення позивачу пенсії за вислугу років відсутні, адже позивач не набув такого права.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України з 11.03.2004 на різних посадах.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.02.2021 № 79-ОС, позивача старшого прапорщика інспектора прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " І категорії (тип Б) звільнено з військової служби у запас за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункт 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та наказом від 11.03.2021 № 128-ОС позивача виключено зі списків особового складу частини з 11.03.2021.

Згідно з наказом від 11.03.2021 № 128-ОС вислуга років позивача на 11.03.2021 становила: календарна 18 років 05 місяців 01 день, пільгова 10 років 00 місяців 02 дні, всього 28 років 05 місяців 03 дні.

07.10.2021 позивач звернувся до відповідача та третьої особи з заявами, в яких просив підготувати та направити необхідні документи до пенсійного органу для призначення пенсії, оскільки вислуга років на час звільнення позивача 11.03.2021 становила 28 років 05 місяців 03 дні тобто більше 25 років, що є достатнім для призначення пенсії згідно п. "а" ст. 12 Закону №2262-ХІІ (пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше).

13.10.2021 третя особа листом № 12/3339 повідомила позивача, що на момент виключення його зі списків особового складу календарна вислуга становила 18 років 05 місяців 01 день у зв`язку з чим ОСОБА_1 не має права для призначення пенсії за вислугу років та уповноважений орган який може оформити та направити необхідні документи до відповідного органу ПФУ для призначення пенсії є Адміністрація ДПС України.

09.11.2021 Адміністрацією ДПС України надано відповідь що відповідно до п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних роки і більше. Відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.03.2021 № 128-ОС на дату виключення зі списків особового складу військової частини станом на 11.03.2021 вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить 18 років 05 місяців 01 день, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ. Відповідач зазначив що відповідно до пункту І Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затвердженого постановою правління ПФУ від 30.01.2007 № 3-1 заяви про призначення пенсій за вислугу років подаються до Головних управлінь ПФУ в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважений структурний підрозділ Адміністрації Держприкордонслужби особами, звільненими з військової служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-ХІІ. Крім того, відповідач зазначив що відповідно до п. 1 розділу II Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з інших соціальних питань, затвердженої наказом МВС України від 17.09.2018 № 760, уповноважений підрозділ Адміністрації Держприкордонслужби організовує роботи з оформлення документів для призначення пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Відповідно до п. 1 п. 1 розділу III наказу МВС № 760 уповноважений структурний підрозділ Адміністрації Держприкордонслужби приймає заяву про призначення пенсії та документи згідно з Порядком № 3-1 від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХП. Прийняття заяви про призначення пенсії від особи, яка не набула право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, ні Порядком № 3-1, ні наказом МВС № 760 не передбачено.

Не погоджуючись з відмовою в оформленні та направленні до органу Пенсійного фонду документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив зокрема з того, що відповідач не має право самостійно вирішувати питання щодо відсутності у позивача права пенсію або розмір пенсії, позаяк такі рішення приймають виключно органи Пенсійного фонду України.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Прикордонних військ України, Національній поліції, державній пожежній охороні. Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до статті 1 цього Закону особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 21 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звільнений зі служби 11.03.2021, а отже для призначення пенсії за вислугу років його вислуга має становити - 25 років і більше.

Стаття 17 цього Закону передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі - Постанова № 393).

Відповідно до п. 1 Постанови № 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки. Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Відповідно до п. 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:

а) один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час;

в) один місяць служби за півтора місяця: на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Крім того, згідно п. 19 затвердженого наказом МВС України від 20.02.2017 № 139 Переліку посад і умов служби в органах Державної прикордонної служби України (Прикордонних військ України), служба в яких військовослужбовцям зараховується до вислуги років, що дає право для призначення пенсії на пільгових умовах, один місяць служби зараховується за півтора місяця військовослужбовцям на прикордонних заставах, постах, резервних заставах комендатур, у прикордонних комендатурах, відділеннях прикордонного контролю, контрольно-пропускних пунктах, у відділеннях інспекторів прикордонної служби (п. 1, 11, 21 Розділу II наказу № 139).

За період служби в органах ДПС України позивач займав відповідні посади вислуга, на яких зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці за період участі у бойових діях у воєнний час (з 08.07.2016 по 10.07.2017) та один місяць служби за півтора місяця за період служби на прикордонних заставах, постах, у відділеннях інспекторів прикордонної служби (з 11.03.2004 по 11.03.2021).

Суд першої інстанції вірно вказав, що наказ про звільнення позивача містить відповідний розрахунок як календарної, так і пільгової вислуги років згідно періодам служби та займаних посад, з урахуванням періоду участі в антитерористичній операції. Згідно вказаного наказу позивач на день звільнення мав відповідну вислугу: календарну 18 років 05 місяців 01 день, пільгову 10 років 00 місяців 02 дні, всього 28 років 05 місяців 03 дні (а.с.11).

Статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17і Закону №2262-ХІІ встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом №2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, військовослужбовцям. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262- XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію, а з спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Така можливість передбачена Постановою № 393.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквівалентно, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду постанові від 03.03.2021 по справі № 805/3923/18-а, у якій з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-ХП у частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 по справі №480/4241/18 дійшов висновку про те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-XII і положенням цього Закону не суперечить. Аналогічні висновки були здійснені Верховним Судом у постановах від 15.04.2021 по справі № 360/4138/18, від 15.04.2021 по справі № 620/939/19.

До подібних висновків прийшов Верховний Суд і у постанові від 21.10.2021 у справі №620/940/19, зокрема суд зазначив: "Згідно із вказаним наказом начальника Чернігівського прикордонного загону від 03.07.2017 №224-ос вислуга років позивача станом на 01.08.2017 становить: календарна: 21 рік 03 місяці 15 днів; пільгова: 09 років 05 місяців 25 днів; всього: 30 років 09 місяців 10 днів.

Основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Отже, особам, які проходили військову службу в підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України, вислуга років, що дає право для призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону № 2262-ХІІ обчислюється на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяця.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затвердженого постановою правління ПФУ від 30.01.2007 № 3-1 (далі Порядок № 3-1) заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-ХІІ, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Державної прикордонної служби України.

Пунктом 12 Порядку № 3-1 визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Згідно з пунктом 1 розділу І та пункту 1 розділу II Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затвердженої наказом МВС України від 17.09.2018 № 760 уповноважений підрозділ Адміністрації Держприкордонслужби організовує роботи з оформлення документів для призначення пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до п. 1 п. 1 розділу ІІІ наказу МВС № 760 уповноважений структурний підрозділ Адміністрації Держприкордонслужби приймає заяву про призначення пенсії та документи згідно з Порядком № 3-1 від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону № 2262-Х1І, здійснює перевірку обчислення вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії, здійснює перевірку поданих для призначення пенсії документи відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та інших документів, у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії та всіх необхідних документів оформлює особі, якій оформлюється пенсія, подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком №3-1, та направляє до органу, що призначає пенсії, за місцем проживання особи.

Пунктом 7 Порядку № 3-1 визначений перелік документів який подається уповноваженим підрозділом до пенсійного органу для призначення пенсії за вислугу років.

З урахування вищевказаних пунктів Порядку № 3-1 та наказу № 760 юридично значимою дією відповідача, у контексті призначення позивачу пенсії, є оформлення необхідних для цього документів та направлення їх до відповідного Пенсійного органу.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги акцентує увагу на тому, що відповідач не уповноважений самостійно вирішувати питання щодо наявності чи відсутності у позивача права пенсію або розмір пенсії, позаяк такі рішення приймають виключно органи Пенсійного фонду України.

Суд першої інстанції вірно вказав, що необхідність вирішення спірних правовідносин між суб`єктом владних повноважень, який видає документи про грошове забезпечення зі всіма її складовими, є необхідною передумовою для звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії на підставі документів про грошове забезпечення, а тому, відповідач зобов`язаний підготувати та подати до відповідного пенсійного органу документи, необхідні для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Доводи апелянта щодо відсутності у позивача календарної вислуги, необхідних для призначення йому пенсії за вислугу років та, відповідно, обов`язку оформлення документів для її призначення, обґрунтовано відхилено судом першої інстанції, який вказав, що позивач законодавством України віднесений до категорій осіб, які мають право на пільгове обчислення вислуги років для призначення пенсії за вислугу років.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача оформити всі документи, визначені пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Я. М. Василенко