Справа № 280/1574/22
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 280/1574/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Соловей Л.О.,

за участі представника позивача Леус Г.О.,

представника відповідача Лактіонової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Запорізької митниці

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року в адміністративній справі № 280/1574/22 (суддя І інстанції Новікова І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КРАФТ» до Запорізької митниці про визнання протиправним і скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом до Запорізької митниці, в якому просив визнати протиправними і скасувати рішення про коригування митної вартості від 16.12.2021 № UA112080/2021/000079/2.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року позов задоволений повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

В обґрунтування скарги зазначає, що підставою відмови в митному оформленні та прийняття рішення про коригування митної вартості товарів стали недоліки і розбіжності в документах, наданих позивачем для митного оформлення. Так, зокрема, в гр. 70 банківського платіжного документа від 25.10.2021 № 210 відсутнє посилання на специфікацію від 15.10.2021 № 1, по якій здійснювались розрахунки; відповідно до п. 1.2 доповнення від 01.06.2021 № 1 до контракту від 01.06.2021 № 150/804-21-207274 зазначено, що «В случае превышения строка оборота Вагонов (п.1.1.2) Покупатель уплачивает Продавцу неустойку, размер которой по состоянию на 2020 год составляет…», проте доповнення від 01.06.2021 № 1, тобто датовано 2021; в гр. 23 «Сплата провізних платежів» ЦІМ/УМВС від 04.12.2021 № 31813113 зазначено, що оплата здійснена ПАО «НЛМК» та «грузополучатель», що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між вказаними підприємствами митному органу не відомі.

З огляду на зазначене вище, з урахуванням положень ч. 2, 3 ст. 53 МКУ брокеру надіслано електронне повідомлення і запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Разом з тим, брокер відмовився від надання у повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість товарів згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у зв`язку з чим відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 16.12.2021 № UA112080/2021/000079/2 і застосовано другорядний метод № 2а.

У відзиві позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

01.06.2021 між ТОВ «ТД «Крафт» (Покупець) і ПАТ «Новолипецький металургійний комбінат» (Продавець) укладено контракт на поставку металопродукції № 150/804-21-207274, відповідно до умов якого Продавець при наявності оплати зобов`язується відвантажити, а Покупець оплатити та прийняти металопродукцію у відповідності з щомісячно узгоджуваними сторонами Специфікаціями (замовленнями на постачання продукції), які є невід`ємною частиною Контракту. (т. № 1 а.с. 12-26)

На виконання умов Контракту складена та узгоджена Специфікація від 15.10.2021 № 1 до Контракту на поставку металопродукції від 01.06.2021 № 150/804-21-207274. Зазначеною специфікацією визначені умови постачання (Инкотермс: DAP Соловей), кількість, вартість, номенклатуру Товарів, строки постачання та порядок оплати. (т. № 1 а.с. 36) Оскільки загальна вага Товару відповідно до Специфікації від 15.10.021 № 1 склала 180 тон, постачання здійснювалося залізничним транспортом з оформлення окремих інвойсів та інших товаросупровідних документів на кожний залізничний вагон, тобто на кожну по вагонну частину (партію) вантажу за Специфікацією № 1. Митне оформлення всіх товарів за Специфікацією від 15.10.2021 № 1 здійснювалось за різними митними деклараціями відповідно до товаросупровідних документів по кожному вагону окремо.

14.12.2021 брокером ТОВ «ТД «КРАФТ» до митного контролю та митного оформлення надіслано засобами електронного зв`язку, відповідно до ст. 257 Митного кодексу України, електронну митну декларацію (далі - ЕМД), режим ІМ 40 АА, якій присвоєно № UА112080/2021/014664, на товар, що зазначений в гр. 31 ЕМД:

« 1. Плоский прокат з вуглецевої сталі, завширшки 600мм або більше, холоднокатаний у рулонах, без подальшого оброблення, завтовшки 0,4 мм: Сталь холоднокатана тонколистова у рулонах 08nc, ГОСТ 16523-97: 0,4х1000мм 47,760т. … Виробник ПАТ «Новолипецький металургійний комбінат» (ПАТ «НЛМК»). Країна виробництва: RU.».

За змістом товарно-супровідних документів поставка товару здійснена на умовах DAP Соловей, відповідно до правил Інкотермс.

Митна вартість товару підприємством визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій).

На підтвердження митної вартості товарів до митного органу подано такі документи:

- сертифікати якості від 02.12.2021 № № 197973, 197975;

- інвойси від 03.12.2021 № № 989343, 989344;

- залізнична накладна УМВС від 04.12.2021 № 31813113;

- банківський платіжний документ від 25.10.21 № 210;

- доповнення від 01.06.2021 № 1;

- специфікація від 15.10.2021 № 1;

- контракт від 01.06.2021 № 150/804-21-207274;

- товарна накладна від 04.12.2021 № ;

- рахунок від 04.12.2021 № ;

- копія митної декларації країни відправлення від 03.12.2021 № 10131010/031221/3004787.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, керуючись ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України орган доходів і зборів дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:

1. В гр. 70 банківського платіжного документа від 25.10.2021 № 210 відсутнє посилання на специфікацію від 15.10.2021 № 1, по якій здійснювались розрахунки;

2. Відповідно до п. 1.2 доповнення від 01.06.2021 № 1 до контракту від 01.06.2021 № 150/804-21-207274 зазначено, що «В случае превышения строка оборота Вагонов (п. 1.1.2) Покупатель уплачивает Продавцу неустойку, размер которой по состоянию на 2020 год составляет…», проте доповнення від 01.06.2021 № 1, тобто датовано 2021;

3. В гр. 23 «Сплата провізних платежів» ЦІМ/УМВС від 04.12.2021 № 31813113 зазначено оплата здійснена ПАО «НЛМК» та «грузополучатель», що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі.

В рамках проведення консультацій, з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МКУ декларанта повідомлено про необхідність протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. (т. № 1 а.с. 112-115)

Засобами електронного зв`язку позивачем надіслано до митного органу додаткові скріншоти листування та графік динаміки цін металопрокату. (т. № 1 а.с. 108-111) Інших документів надано не було.

На підставі наданих документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 16.12.2021 № UA112080/2021/000079/2 і застосовано другорядний метод № 2а (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів), а також складено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2021/000447. (т. № 1 а.с. 59-62, 116-117)

Вважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості товарів протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не мав достатніх обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості декларантом за ціною контракту, що б в свою чергу надавало митному органу права на коригування митної вартості товару. Вказане, на думку суду, свідчить про відсутність підстав для прийняття оскарженого позивачем рішення.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, передбачено Митним кодексом України та іншими нормативними актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За приписами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведеним висновком кореспондуються положення п. 2 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, за змістом якої митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Отже, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч. 2-8 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частиною 7 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

У рішенні про коригування митної вартості товарів підставами відмови в митному оформленні задекларованих товарів за основним методом і здійснення коригування відповідачем зазначені такі обставини:

1. у гр. 70 банківського платіжного документа від 25.10.2021 № 210 відсутнє посилання на специфікацію від 15.10.2021 № 1, по якій здійснювались розрахунки;

2. відповідно до п. 1.2 доповнення від 01.06.2021 № 1 до контракту від 01.06.2021 № 150/804-21-207274 зазначено, що «В случае превышения строка оборота Вагонов (п.1.1.2) Покупатель уплачивает Продавцу неустойку, размер которой по состоянию на 2020 год составляет…», проте доповнення від 01.06.2021 № 1, тобто датовано 2021;

3. у гр. 23 «Сплата провізних платежів» ЦІМ/УМВС від 04.12.2021 № 31813113 зазначено оплата здійснена ПАО «НЛМК» та «грузополучатель», що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі.

Щодо посилань митного органу на такий недолік як те, що «В гр.70 банківського платіжного документа від 25.10.2021 № 210 відсутнє посилання на специфікацію від 15.10.2021 № 1, по якій здійснювались розрахунки», суд зазначає таке.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що чинне законодавство України не містить нормативно закріпленої вимоги про зазначення у платіжному документі інформації про специфікацію, відповідно до якої здійснено платіж. Дійсно, зазначення такої інформації полегшило здійснення митних формальностей, проте відсутність такої інформації не може бути підставою для визнання платіжного доручення недійсним та таким, що не береться до уваги митним органом.

По-друге, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що посилання митного органу на пункт 5 частини 2 статті 53 МК України є безпідставним, оскільки спірне питання стосувалося саме платіжного документу за яким сплачено за товар, а не інших платіжних та/або бухгалтерських документів. У свою чергу, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Позивачем банківський платіжний документ надано митному органу, при цьому зазначений документ містив відомості про постачальника, контракт, суму платежу, тощо.

Апеляційний суд зазначає, що документи подані до митного оформлення мають розглядатися митним органом виключно у їх сукупності, і наявність певного недоліку у одному з документів при наявності інших документів, які підтверджують заявлену митну вартість, не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Стосовно заперечень відповідача про те, що суду і митному органу надано різні специфікації, оскільки у них зазначені різні суми вартості товару, що імпортувався на митну територію України, суд зазначає, що дійсно зазначена обставина є суттєвим недоліком, що підлягала дослідженню під час здійснення митних формальностей. Проте, під час митного оформлення товару митним органом на зазначену обставину уваги звернуто не було, жодних зауважень стосовно того, що сума у специфікації відрізняється від суми зазначеної платіжному дорученні зазначено не було. Як і не було затребувано від декларанта пояснень щодо зазначеної розбіжності, що позбавило декларанта права під час митного оформлення надати пояснення та документи з питань виявленого недоліку. А відповідно, оскільки вищенаведена обставина не була підставою для прийняття спірного рішення, то відповідно і не може бути підставою для судового дослідження в рамках розгляду даної адміністративної справи.

Крім того, в судовому засіданні стосовно цих розбіжностей представником позивача надані пояснення, які в повній мірі на переконання суду обґрунтовують зазначені вище обставини, а саме, що між сторонами відбулось коригування кількісних показників поставленого товару, у зв`язку з чим було складено специфікацію з новими відомостями, проте під тими же номером та датою. Загалом різниця у вартості товару після коригування склала біля тисячі російських рублів, і позивачем митні платежі сплачені з більшої суми, тобто вартість товару позивачем не занижувалась.

Стосовно обставини, зазначеної у пункті 2, суд зазначає, що сплата чи несплата неустойки за договором жодним чином не впливає на митну вартість імпортованого товару, а тому не може бути підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Щодо недоліку, зазначеного в пункті 3, суд зауважує таке.

Як зазначалось вище, постачання товару, щодо якого здійснювалось митне оформлення, відбувалось за умовами поставки DAP Соловей.

Відповідно до умов поставки DAP (Delivered at Place) продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли він надав покупцю товар, випущений у митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, що прибув до зазначеного пункту призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця зобов`язання нести усі витрати та ризики, пов`язані з транспортуванням товару до пункту призначення, включаючи будь-які збори для експорту із країни відправлення.

Відповідно за такими умовами поставки товару ПАТ «Новолипецький металургійний комбінат» (скорочена назва російською мовою ПАО «НЛМК») здійснено оплату за перевезення від станції Новолипецьк до станції Соловей (територія РФ) і ця оплата вже включена у вартість товару за умовами поставки DAP.

Отже, позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару. При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Таким чином, висновок відповідача про встановлення розбіжностей у поданих позивачем документів, які не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, як на підставу для здійснення коригування заявленої позивачем митної вартості товарів, суд вважає безпідставним.

Надані позивачем документи для проведення митних оформлень підтверджують заявлену митну вартість товарів за основним методом (за ціною договору), а ті розбіжності, які стали підставою для прийняття спірного рішення, не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи, натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган безпідставно послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість.

Апеляційний суд з цього приводу також зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Приписами ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України встановлено правило, за яким митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: для підтвердження митної вартості товару.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законом чітко встановлені умови, за наявності яких у відповідача виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

На думку законодавця, сумніви є обґрунтованими, якщо документи: містять розбіжності; наявні ознаки підробки; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи зазначених норм зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Натомість, відповідачем не було вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості до митної вартості товару, зокрема не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими, а також не зазначено чому саме з документів, які було подано декларантом, неможливим є встановлення даних складових.

Фактично всі доводи митного органу носять характер припущень і не впливають на визначення митної вартості товару.

Таким чином, позивачем надано до митного оформлення всі необхідні документи, які не містять розбіжностей і надають можливість у повному обсязі визначити числове значення митної вартості товарів, як правильно вказав і суд першої інстанції.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини та наведені вище норми права, суд дійшов висновку, що надані позивачем для проведення митного оформлення документи підтверджують заявлену митну вартість товарів за основним методом (за ціною договору), натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прийняті відповідачем спірні рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Повний текст судового рішення складений 6 березня 2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року в адміністративній справі № 280/1574/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко