Справа № 140/8067/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/8067/22 пров. № А/857/496/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В. І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Цинайко Н. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційні скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Волинської обласної прокуратури на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року (прийняте у м. Луцьку суддею Волдінером Ф. А.; дата складення рішення в повному обсязі не вказана) в адміністративній справі № 140/8067/22 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Волинська обласна прокуратура, про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Яковенка В.А. про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2022 у виконавчому провадженні ВП № 67036460 за виконавчим листом № 11071/2021, виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021, як таку, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження»;

- виконавчий лист повернути до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

- зобов`язати державного виконавця Яковенка В. А. провести виконавчі дії у виконавчому провадженні ВП № 67036460 за виконавчим листом № 11071/2021, виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що державний виконавець виніс незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження, позаяк ним не було вжито всіх необхідних заходів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» для виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року в справі № 803/63/16 в повному обсязі.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною і скасовано постанову державного виконавця Яковенка В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2022 у виконавчому провадженні ВП № 67036460 за виконавчим листом № 11071/2021, виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021.

Виконавчий лист № 11071/2021, виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021 повернуто до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у виконавчому листі не вказано конкретних грошових сум, які підлягають виплаті позивачу, не зазначено, яким чином повинні проводитися розрахунки цих сум, та не вказано про необхідність надання розрахунків, про які зазначає в позовній заяві позивач. Питання здійснення розрахунку між фактично отриманою та належною до виплати вихідною допомогою при звільненні та питання щодо способу та порядку нарахування та виплат ОСОБА_1 відноситься до компетенції Волинської обласної прокуратури. Орган державної виконавчої служби чи державний виконавець в його особі не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Враховуючи викладене, в суду були відсутні підстави для задоволення позову.

Також рішення суду першої інстанції оскаржила Волинська обласна прокуратура, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки ОСОБА_1 на виконання рішення суду вже було виплачено 448 297,33 грн, сума доплати склала 501 860,70 грн, Волинська обласна прокуратура рішення повністю виконала, що підтверджено відповідними платіжними дорученнями та наданим розрахунком, відтак державним виконавцем правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, з огляду на виконання рішення суду в повному обсязі. А висновки суду першої інстанції про те, що державним виконавцем не встановлено жодних фактичних обставин, що свідчили б про виконання рішення суду, за відсутності доказів існування інших обставин, що обумовлюють закінчення виконавчого провадження в зв`язку із фактичним виконання боржником рішення суду, не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач подав відзиви на вказані апеляційні скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційних скарг Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Волинської обласної прокуратури безпідставними та такими, що підлягають до задоволення. Тому просив вказані апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому покликається на те, що державним виконавцем не були виконані вимоги статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому ним незаконно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, при тому, що боржником не були надані будь-які розрахунки згідно виконавчого листа щодо підтвердження правильності нарахування коштів за рішенням суду, а державний виконавець протиправно не взяв до уваги та проігнорував його розрахунок, вказана в якому сума суттєво відрізняється від виплачених йому Волинською обласною прокуратурою сум. Позаяк рішення суду боржником не виконано в повному обсязі, державний виконавець протиправно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, що відповідно до приписів частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні представник апелянта - третьої особи - підтримала вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Позивач, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17.02.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016 у справі № 803/63/16, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Волинської області про визнання протиправним та скасування наказу прокурора області № 659к від 21.12.2015 про звільнення з посади прокурора Відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури області, поновлення на цій або рівнозначній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Постановою Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 803/63/16 частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 на судові рішення першої та апеляційної інстанцій.

Скасовано вищевказані рішення судів, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За результатами перегляду судового рішення у справі № 803/63/16 рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Волинської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі № 803/63/16 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі № 803/63/16 та прийнято нове, яким визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Волинської області про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Волинської області на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та пункту першого частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку із скороченням кількості прокурорів органу прокуратури.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Волинської області з 04.01.2016.

Стягнуто з прокуратури Волинської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.01.2016 по 02.03.2020 в сумі 448 728, 80 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 28.01.2021 скасовано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі № 803/63/16 у частині позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У решті рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі № 803/63/16 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 про відмову у задоволенні позову скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зобов`язано Прокуратуру Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошові кошти за час вимушеного прогулу з 04.01.2016 по 01.03.2020 в розмірі середньомісячного заробітку, з урахуванням надбавок та виплачених премій на посаді прокурора відділу прокуратури області, а також з урахуванням збільшення посадових окладів, виплат за класний чин, вислугу років та інших передбачених чинним законодавством виплат, які збільшувалися в період з 04.01.2016 по 01.03.2020, з урахуванням довідок № 18-216 від 18.05.2016, № 21-240 від 02.04.2021, № 21-239 від 02.04.2021.

21.07.2021 Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист за № 11071/2021 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 року в справі № 803/63/16.

За вказаним виконавчим листом 05.10.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В. А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67036460.

24.11.2021 державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням в повному обсязі постанови суду від 27.04.2021.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 в адміністративній справі № 140/14963/21, залишеній без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2022, визнано протиправною і скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 67036460 від 24.11.2021, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа від 21.07.2021 № 11071/2021.

25.07.2022 державний виконавець Яковенко В. А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виніс постанову про відновлення виконавчого провадження.

25.11.2022 державний виконавець Яковенко В. А. виніс постанову ВП № 67036460 про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, яка є предметом оскарження в цій справі (далі Постанова від 25.11.2022).

Не погоджуючись із такими рішеннями та діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що оскаржувана в цій справі постанова державного виконавця Яковенка В.А. про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2022 у виконавчому провадженні ВП № 67036460 за виконавчим листом № 11071/2021, виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021, суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає до скасування, як необґрунтована.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Частиною першою статті 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

Згідно із частиною першою статті 5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону України «Про виконавче провадження).

За вимогами частин першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до приписів пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 за № 489/20802 (далі Інструкція № 512/5).

Відповідно до пункту 7 Інструкції № 512/5 постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:

номер виконавчого провадження;

вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;

мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого виконавцем рішення;

строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою.

Аналізуючи зміст оскаржуваної постанови державного виконавця Яковенка В.А. про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2022 у ВП № 67036460 за виконавчим листом № 11071/2021, виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що така постанова належним чином не мотивована, позаяк не містить мотивів, з яких державний виконавець дійшов відповідних висновків про фактичне виконання судового рішення Волинською обласною прокуратурою, позаяк предметом судового розгляду в цій справі є саме перевірка наявності підстав для закінчення виконавчого провадження через призму оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження та мотивів державного виконавця, з яких той дійшов певних висновків та прийняв саме таке рішення.

Вказане дає підстави вважати, що у державного виконавця не було законних, визначених пунктом 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення в повному обсязі.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційних скарг, позаяк позбавлена самостійно визначати наявність чи відсутність законних та фактичних підстав для закінчення виконавчого провадження поза межами виконавчого провадження і поза межами оскаржуваної в цій справі постанови про закінчення виконавчого провадження.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Волинської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року в адміністративній справі № 140/8067/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин