Справа № 320/11808/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2023 року справа № 320/11808/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом Київського квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (далі відповідач та/або КЕУ ЗСУ) та просить суд:

- визнати протиправними дії Київського квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України в частині відмови передачі встановлених документів на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями про переведення в розряд неслужбових однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Київське квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України передати на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями надані ОСОБА_1 документи для прийняття рішення про переведення в розряд неслужбових однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №320/11808/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.

Як свідчать матеріали справи позивач мотивуючи позовні вимоги посилаючись на пункт 8 статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункт 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081, пункти 3, 10 розділу 7 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 №380 стверджує, що ним було надано всі необхідні документи для розгляду та прийняття відповідачем рішення про переведення в розряд неслужбових однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , проте такі дії ним вчинені не були.

Між тим, ОСОБА_1 вказує, що ним від КЕУ ЗСУ, за наслідком розгляду його документів, отримано листа від 30.07.2021 №517/3954, яким повідомлено, що виключення квартири зі складу службового житла буде суперечити вимогам статті 40 Житлового кодексу України, з огляду на що зняти його родину з квартирного обліку не можливо. При цьому, відповідачем роз`яснено позивачу вимоги Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 №380 в часині підстав для виключення квартири зі складу службового житла. Позивач вважає, що дії відповідача є неправомірними, з урахуванням чого просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

18.11.2021 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, де останній зазначає про правомірність своїх дій та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема КЕУ ЗСУ вказує, що порядок та процедура надання службової квартири для постійного проживання чітко визначені в Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за №1020/32472.

Представник відповідача зазначає, що позивачем не було подано документів, які передбачені пунктом 3 розділом VII Інструкції №380, що, у свою чергу унеможливлює задоволення вимог останнього. При цьому, КЕУ ЗСУ звертав увагу суду, що матеріали справи не містять жодних рішень житлової комісії військової частини про надання житлового приміщення для постійного користування ОСОБА_1 , відсутній протокол засідання житлової комісії затверджений командиром військової частини, що об`єктивно позбавляє можливості відповідача вчиняти дії, які вимагає позивач.

Також представником відповідача 18.11.2021 подано до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 22.10.2021

У свою чергу позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 13.12.2021, де ним зазначено, що КЕУ ЗСУ не виконало вимоги суду щодо надання Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення, не дотрималось вимог Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за №1020/32472, адже не витребувало від військової частини НОМЕР_1 матеріали облікової справи ОСОБА_1 разом з протоколом засідання житлової комісії, затвердженим наказом командира військової частини НОМЕР_2 . Позивач вважає, що відповідач в особі начальника КЕУ ЗСУ особисто, всупереч наведеній інструкції, прийняв рішення не передавати облікову справу з отриманими документами на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

29.12.2021 представником відповідача подано письмові пояснення в порядку статті 44 КАС України, де останнім фактично наведене аналогічні доводи, що викладені ним і у відзиві на позовну заяву. В письмових поясненнях КЕУ ЗСУ наголошує, що в силу положень чинного законодавства він позбавлений повноважень надати на розгляд Комісії з контролю документи, які надані позивачем, оскільки наведене суперечить вимогам Інструкції. Водночас представник відповідача звертав увагу суду, що документи, які зазначені в абзаці 2 пункту 4 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за №1020/32472 направляються ним виключно до ЦУПЗ КСЛ Збройних Сил України.

У свою чергу 31.12.2021 до суду надійшли пояснення від позивача, де він просить не враховувати письмові пояснення, подані представником відповідача та наполягає на задоволенні позовних в повному обсязі.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :
Відповідно до копії посвідчення серія НОМЕР_3 від 28.12.2018 ОСОБА_1 є учасником бойових дій (т. 1, а.с. 32).

Згідно із Витягу з протоколу №3 від 18.01.2017 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 погоджено надання ОСОБА_1 службового житла згідно журналу реєстрації рапортів, а саме окрему однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 15,50 кв.м., загальна площа 42,70 кв.м. на третьому поверсі без зняття з квартирного обліку.

Відповідно до Витягу з рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 14.02.2017 №67 «Про видачу службових ордерів на квартири в м. Василькові» вирішено видати службові ордера на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 майору ОСОБА_1 з сім`єю у складі 2 осіб (він, дружина ОСОБА_2 , 1971 року народження).

На виконання наведеного рішення позивачем отримано ордер №13 від 24.02.2017 на жиле приміщення.

Згідно із Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №330 від 31.05.2019 «Про зарахуванням на облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових вимог» наказано, серед іншого, вважати військовослужбовців та членів їх сімей такими, що перебувають на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до наявних документів в облікових справах: майор військової служби за контрактом ОСОБА_1 , з 23.09.2004, в загальній черзі, з 18.02.2019 в пільговій черзі (першочергова, учасник бойових дій).

Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.09.2020 №199 майора ОСОБА_1 , заступника командира групи з морально-психологічного забезпечення 9610 групи зенітних ракетних дивізіонів, звільненого з військової служби наказом командувача Повітряних Сил збройних Сил України від 31.08.2020 №588 відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строкового контракту) з правом носіння військової форми одягу, з 22.09.2020 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із довідкою відповідача від 02.11.2021 №517/6.1-433 майор запасу ОСОБА_1 перебуває на обліку осіб, які потребуються поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання у Васильківському гарнізоні з 23.09.2004 за №464 та у першочерговій черзі, як учасник бойових дій 18.02.2019 за №286 зі складом сім`ї дві особи (він, дружина).

Як свідчать матеріали справи 22.07.2021 позивачем подано начальнику Київського квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України заяву, у якій останній просив внести зміни до картки обліку та зняти його з черги на отримання житла для постійного проживання. Окрім цього ОСОБА_1 просив відповідача, за результатами розгляду його заяви прийняти рішення та порушити питання перед Виконавчим комітетом Васильківської міської ради Київської області про виключення з числа службового житла Міністерства оборони України квартири за адресою: АДРЕСА_3 (далі заява).

За наслідком розгляду заяви позивача відповідач листом від 30.07.2021 №517/3954 проінформував останнього щодо норм Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за №1020/32472 в частині підстав для оформлення клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів про виключення квартири зі складу службового житла та зазначив, що виключення квартири зі складу службового житла буде суперечити вимогам статті 40 Житлового кодексу України, з огляду на що зняти його родину з квартирного обліку не можливо.

ОСОБА_1 вважає, що відповідачем вчинено протиправні дії, чим порушено його права та охоронювані законом інтереси, що і зумовило звернення його до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 29.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 вказаного закону регламентовано, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів (ч. 1-1 ст. 1 Закону №2011-XII).

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону №2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

При цьому, за правилами частини 8 статті 12 Закону №2011-XII військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, а також звільнені з військової служби особи, які стали особами з інвалідністю I чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, мають право на безплатне одержання у приватну власність жилого приміщення, яке вони займають у будинках державного житлового фонду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей (далі Порядок №1081).

Згідно із пунктом 2 Загальної частини Порядку №1081 військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства.

Відповідно до пункту 3 Загальної частини Порядку №1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Військовослужбовці, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та визнані в установленому законодавством порядку особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), пов`язаних з безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, та члени сімей військовослужбовців, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання, що збудовані (придбані) за рахунок коштів державного бюджету та інших передбачених законодавством джерел, чи грошовою компенсацією за належне їм для отримання житлове приміщення з урахуванням пільг, установлених законами.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством.

Аналіз положень Закону №2011-XII, у взаємозв`язку із положеннями Порядку №1081 дає суду підстави дійти до висновку, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання у межах норм, встановлених законом.

В свою чергу, зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей) визначає Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за №1020/32472 (далі Інструкція №380).

Згідно із пунктами 1-2 розділу VII Інструкції №380 особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини.

Житлові приміщення, які надаються військовослужбовцям для постійного проживання, мають відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

Житлові приміщення надаються військовослужбовцям та членам їх сімей не менше рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею, але не більше 13,65 квадратних метрів житлової площі на одну особу за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Житлове приміщення може бути надано з перевищенням зазначеного в абзаці другому цього пункту розміру, якщо воно становить одну кімнату (однокімнатну квартиру) або у випадку, передбаченому в абзаці четвертому цього пункту.

Згідно із пунктом 10 розділу VII Інструкції №380 військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

У свою чергу, відповідно до пункту 3 розділу VII Інструкції №380 для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Між тим, пунктами 4-7 розділу VII Інструкції №380 регламентовано наступне.

На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23).

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до Головного квартирно-експлуатаційного управління (ГКЕУ) для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:

погодження надання постійного житла;

відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.

ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).

Затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Ордер на постійну житлову площу в закритих військових містечках оформлюється та видається відповідним начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом п`яти робочих днів.

Для вселення в надане житлове приміщення військовослужбовець здає ордер на постійну житлову площу до житлово-експлуатаційної організації, за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації, що здійснює обслуговування цього житлового приміщення, або до будинкоуправління відповідного КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

Ордер на постійну житлову площу може бути визнаний недійсним у порядку, встановленому законодавством.

Аналізуючи положення розділу VII Інструкції №380 в частині надання житлових приміщень для постійного проживання суд звертає увагу на те, що останній чітко регламентує порядок та процедуру надання житлових приміщень для постійного проживання, який включає в себе наступні етапи:

По-перше, розгляд документів облікової справи військовослужбовця житловою комісіює військової частини (об`єднаною житловою комісією) та прийняття останньою рішення, у формі протоколу засідання про надання житлового приміщення для постійного проживання, яке в подальшому затверджується командиром військової частини та направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, та є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

По-друге, підготовка КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району списку надання житлової площі для постійного проживання, який підписується начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, який разом з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

По-третє, розгляд поданих документів Комісією з контролю та прийняття нею рішення про погодження надання постійного житла або про відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови, які оформлюються протоколом.

В четверте, ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).

По-п`яте, затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

Отже, до розгляду Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями питання щодо надання або відмову у наданні військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання в обов`язкову порядку передує прийняття житловою комісією військової частини (об`єднаною житловою комісією) рішення, у формі протоколу засідання про надання житлового приміщення для постійного проживання, яке затверджується командиром військової частини із виданням ним наказу про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання та подальшу підготовку КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району списку надання житлової площі для постійного проживання, який підписується начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та разом з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Суд вказує, що в межах спірних правовідносин відсутній спір щодо наявності/відсутності права позивача, передбаченого частиною 8 статті 12 Закону №2011-XII та пунктом 3 Порядку №1081, проте наявний спір щодо дотримання/не дотримання сторонами вимог Інструкції №380.

Як вже було зазначено судом вище, позивач стверджує, що виконав всі вимоги Інструкції №380 шляхом надання повного пакету документів відповідачу, у той час коли останній вказує про зворотне.

Згідно із частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У свою чергу, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).

При цьому, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Матеріалами справи підтверджено, що 31.05.2021 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про надання згоди на переведення в розряд не службових однокімнатну квартиру житловою площею 15,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 (т. 1, а.с. 18).

Листом від 03.06.2021 №350/208/31/4058/пс військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для клопотання перед начальником Васильківського гарнізону щодо виключення службової квартири з числа службового житла та включення до переліку постійного житла (т. 1, а.с. 19).

Аналіз вказаного дає суду підстави стверджувати, що позивачу листом від 03.06.2021 №350/208/31/4058/пс фактично відмовлено у прийнятті рішення про надання йому житлового приміщення для постійного проживання.

Наведений висновок суду також сформований з огляду на відсутність в матеріалах справи прийнятого житловою комісією військової частини (об`єднаною житловою комісією) та затвердженого командиром військової частини рішення, у формі протоколу засідання про надання житлового приміщення для постійного проживання, наказу командира військової частини про надання ОСОБА_1 житлового приміщення для постійного проживання, підписаного начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району списку надання позивачу житлової площі для постійного проживання.

Вказане, у свою чергу, виключає наявність правових підстав для узагальнення та внесення ГКЕУ на розгляд Комісії з контролю питання щодо погодження надання постійного житла або прийняття рішення про відмову у такому погодженні.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що матеріали справи не містять в собі належних та достатніх доказів на підтвердження обставини оскарження позивачем відмови військової частини НОМЕР_4 щодо виключення наданої йому квартири із числа службових.

Суд вкотре наголошує, що затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання, а не витребовується самостійно КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

Тобто, в межах спірних правовідносин відповідач здійснює дії, регламентовані розділом VII Інструкції №380 виключно у разі надходження документів від військової частини щодо військовослужбовця (-ів). За відсутності надходження документів в порядок та спосіб, визначений розділом VII Інструкції №380, за наявності заяви військовослужбовця, КЕУ ЗСУ не уповноважений готувати список надання житлової площі для постійного проживання та вчиняти дії щодо направлення останнього до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю для прийняття нею рішення про надання або відмову у наданні житлової площі військовослужбовцю для постійного проживання.

При цьому, такі дії відповідач має вчиняти виключно у разі прийняття житловою комісією військової частини позитивного рішення щодо надання військовослужбовцю житла для постійного проживання, у той час коли матеріалами справи підтверджено відмову військової частини НОМЕР_4 щодо включення квартири, яка надана позивачу до переліку житла для постійного проживання.

Окремо при вирішенні спору по суті суд відхиляє доводи ОСОБА_1 в частині того, що пунктом 4 розділу VII Інструкції №380 передбачено обов`язок відповідача щодо витребування облікової справи останнього, адже наведений пункт Інструкції №380 не покладає такого обов`язку на Київське квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України. Такий обов`язок відповідача не визначений і в Положенні про Київське квартирно-експлуатаційне управління, затвердженому Наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України 24.02.2021 №57.

Також суд зазначає про безпідставність тверджень ОСОБА_1 щодо не виконання КЕУ ЗСУ вимог ухвали суду в частині надання запитуваних документів, оскільки наведене спростовується матеріалами справи, зокрема клопотанням відповідача про долучення документів до матеріалів справи від 18.11.2021.

Отже, резюмуючи вищевикладене у своїй сукупності суд приходить до висновку про відсутність належних та достатніх доказів наявності правових підстав для вчинення відповідачем дій, про які просить ОСОБА_1 .

Доказів зворотного матеріали справи не містять, а доводи та посилання позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду спору по суті.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а матеріали адміністративної справи не містять в собі належних та достатніх доказів понесення відповідачем судових витрат на залучення свідків або проведення експерти, з урахуванням чого відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в :
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 13.03.2023.

Суддя Кушнова А.О.