Справа № 160/961/22
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2023 року Справа № 160/961/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., за участю: представника позивача Молочок А.О., представників відповідача Івашової Е.Ю., Прядко В.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області
про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
17.01.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника на підставі наказу ДСГП від 10.06.2021 року № 86-к/тм/В-21, відповідно до якого тимчасово виконував обов`язки головного спеціаліста юридичного відділу ДСГП в період 15.06.2021 року по 16.07.2021 року у розмірі до 50 відсотків посадового окладу за основною роботою з використанням для цього до 50 відсотків посадового окладу відсутнього працівника;
- зобов`язати Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника на підставі наказу від 19.07.2021 року № 178-к/тр-21, відповідно до якого тимчасово виконував обов`язки головного спеціаліста юридичного відділу ДСГП в період з 22.07.2021 року по 31.07.2021 року у розмірі до 50 відсотків посадового окладу за основною роботою з використанням для цього до 50 відсотків посадового окладу відсутнього працівника;
- зобов`язати Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за виконання обов`язків тимчасово відсутнього керівника на підставі наказу ДСГП від 10.08.2021 року № 139-к/тм/В-21, відповідно до якого тимчасово виконував обов`язки заступника директора ДСГП - начальника ВЗОКПТЗ в період з 17.08.2021 року по 31.08.2021 року у розмірі різниці між фактичним посадовим окладом тимчасово відсутнього заступника керівника структурного підрозділу (без урахування надбавок та доплати) і посадовим окладом працівника, який виконував обов`язки тимчасово відсутнього заступника керівника структурного підрозділу;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 262/1-к/тр-21 від 08.10.2021року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »;
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, що полягає у відмові здійснити звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов трудового законодавства та колективного договору;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 292-к/тр-21 про припинення трудового договору;
- зобов`язати Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звільнити ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов трудового законодавств та колективного договору, з 23.10.2021 року;
- зобов`язати Департамент-соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку;
- стягнути з Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звертався до відповідача із заявою про звільнення за власним бажанням через порушення відповідачем умов колективного договору та законодавства про працю, при цьому такі порушення відповідачем не визнаються, оскільки не здійснювались, а тому підстави для звільнення позивача були відсутні, у зв`язку з чим позивача було звільнено з посади через відсутність позивача на робочому місці без поважних причин та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення через прогул. Також, позивач вказав, що виконував обов`язки тимчасово відсутнього працівника, при цьому відповідачем не виплачено доплату за виконання таких обов`язків. Також, при звільненні позивачу не виплачено вихідну допомогу. Позивач вважає наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, бездіяльність, що полягає у відмові здійснити звільнення позивача за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, наказ про припинення трудового договору протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки у відповідача були відсутні причини самостійно змінювати визначену працівником причину звільнення з роботи з усіма несприятливими для працівника наслідками. Також, позивач вказав, що дії відповідача завдали позивачу моральної шкоди. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.
19.01.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву без руху, через невідповідність вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, а саме у зв`язку з пропуском строку звернення до суду в частині позовних вимог та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
10.02.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду в частині позовних вимог, адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 262/1-к/тр-21 від 08.10.2021року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », визнання протиправною бездіяльності Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, що полягає у відмові здійснити звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов трудового законодавства та колективного договору та зобов`язання Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звільнити ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов трудового законодавств та колективного договору, з 23.10.2021 року - повернуто позивачу.
10.02.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, поновлено строк звернення до суду в частині позовних вимог, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
15.03.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено клопотання позивача та зупинено провадження у справі.
28.12.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
23.01.2023 року від Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що у відповідача були відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього головного спеціаліста відділу ДСГП, оскільки позивач в періоди обов`язків тимчасово відсутнього головного спеціаліста юридичного відділу виконував роботу, передбачену трудовою функцією начальника юридичного відділу, входила до його посадових обов`язків, для якої не передбачено додаткової оплати. Також, вказано, що вказані працівником причини звільнення порушення працедавцем трудового законодавства не підтверджуються і не визнаються відповідачем, що було підставою у відмови позивачу у звільненні, а не змінювати підставу звільнення. Відповідачем не було вчинено дій для задоволення заяви позивача про звільнення за власним бажанням, не було видано відповідний наказ, не була видана трудова книжка, не був проведений розрахунок при звільненні. При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених ч.3 ст.38 КЗпП, він може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Відповідач зазначив, що позивачу було відомо, що йому відмовлено у звільненні за власним бажанням з 23.10.2021 року, при цьому позивач на роботу не виходив та у зв`язку з відсутністю позивача на робочому місці протягом тривалого часу, свідчить про свідоме ігнорування посадовою особою своїх посадових обов`язків, у зв`язку з чим позивача було звільнено. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
24.01.2023 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 23.11.2021 року № 292-к/тр-21 про припинення трудового договору;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з 23 листопада 2021 року;
- стягнути з Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 23 листопада 2021 року по дату поновлення на посаді;
- стягнути з Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду в розмірі 10 000,00грн.
25.01.2023 року у підготовчому судовому засіданні клопотання адвоката позивача про відкладення судового засідання залишено без задоволення, визнано неявку позивача у підготовче судове засідання без поважних причин, відкладено підготовче судове засідання та розгляд заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.
13.02.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено клопотання представника позивача про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.
14.02.2023 року від відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заяву відповідно до якого вказано, що позивач працював на посаді начальника юридичного відділу ДСГП. 23.10.2021 року позивачем подано заяву про звільнення за власним бажанням та розірвання трудового договору з 23.10.2021 року, у зв`язку з невиконанням та порушенням власником законодавства про працю, умов колективного договору, відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України. Вказану заяву було опрацьовано відповідачем та прийнято рішення відмовити позивачу у звільненні на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Після чого, позивачу було повідомлено про таку відмову у звільненні, що зафіксовано актом про відмову в звільненні та підтверджується листом від 23.10.2021 року №6390/01-68/21-01.2, який було направлено позивачу засобами поштового зв`язку. Після чого позивач не з`являвся на роботу без поважних причин, відповідачем вчинялись дії щодо отримання інформації щодо місця перебування позивача та підстав неявки позивача на роботу, після чого було винесено наказ про звільнення позивача за прогул без поважних причин. Щодо моральної шкоди вказано, що позивачем не надано доказів, як на підтвердження протиправності дій чи бездіяльності відповідача, так і доказів спричинення йому моральної шкоди, а також причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.
14.02.2023 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких вказано, що позивачем уточнено позовні вимоги, не оспорено та не оспорюється відмова у його звільненні за ч.3 ст.38 КЗпП України, отже доводи та аргументи позивача щодо підстав для звільнення не стосуються предмету спору. Твердження щодо неповідомлення позивача про зміну графіку робочого часу також не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються предмету спору.
15.02.2023 року у підготовчому судовому засіданні було прийнято до розгляду уточнений позов позивача, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
15.02.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні заяви Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про залишення позовної заяви без розгляду - відмовлено.
01.03.2023 року у судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача просив задовольнити позовні вимоги при цьому посилаючись на доводи наведені у позовній заяві, уточненій позовній заяві та відповіді на відзив.
Представники відповідача у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяві, відзиві на уточнену позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував на службі в органах місцевого самоврядування та з 25.11.2020 року перебував на посаді начальника юридичного відділу Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, відповідно до наказу №330-к/тр-20 від 24.11.2020 року.
23.10.2021 року ОСОБА_1 подав до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області заяву про звільнення його за власним бажанням та розірвати трудовий договір з 23.10.2021 року, у зв`язку з невиконанням (порушенням) власником законодавства про працю, умов колективного договору на підставі п.3 ст.38 КЗпП України.
Відповідно до акту Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 23.10.2021 року заступником директора ДСГП начальником ВЗОКПТЗ Люлюк Мариною, заступником директора ДСГП начальником УСЗН Лимар Ніною, головним спеціалістом ФКВФБОК Прядко Вікторією складений акт, відповідно до якого начальнику юридичного відділу ДСГП Моісеєву Руслану 23 жовтня 2021 року усно повідомлено про відмову у його звільненні із зазначеними у його заяві про звільнення від 23 жовтня 2021 року (вх.№М-2036/01-26) ч.3 ст.38 КЗпП України підстав, оскільки ДСГП виконує законодавство про працю та умови колективного договору.
Листом Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 23.10.2021 року №6390/01-68/21-01.2 повідомлено позивачу, що уважно розглянувши заяву від 23.10.2021 року (зареєстровану за №М-2036/01/26) додатково до усного повідомлення, отриманого позивачем 23.10.2021 року, проінформовано, що позивачу відмовлено у звільненні із зазначених у заяві позивача підстав (ч.3 ст.38 КЗпП України), оскільки ДСГП виконує законодавство про працю та умови колективного договору.
Вказаний лист від 23.10.2021 року був направлений позивачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується накладною Укрпошти та описом вкладення та було отримано позивачем 26.10.2021 року, що підтверджується копією поштового повідомлення наявного в матеріалах справи.
У період з 25.10.2021 року по 23.11.2021 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці, у зв`язку з чим ДСГП проведено перевірку щодо встановлення причин відсутності на робочому місці начальника юридичного відділу ДСГП ОСОБА_1 .
Наказом Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області №292-к/тр-21 від 23.11.2021 року до ОСОБА_2 застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з 23.11.2021 року за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.
Позивач не погоджується із вказаним наказом про припинення трудового договору №292-к/тр-21 від 23.11.2021 року вважає його протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «;Про статус депутатів місцевих рад», «;Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України.
Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.
Положення щодо проходження служби в органах місцевого самоврядування та службової кар`єри закріплені також і розділом ІІІ Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Загальні підстави для припинення трудових відносин визначені Кодексом законів про працю України (надалі - Кодекс законів про працю України).
Відповідно до статті 36 Кодексу законів про працю України встановлено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема: угода сторін; розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи роботодавця (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).
Підстави для розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника, визначені в статті 38 Кодексу законів про працю України.
Згідно з частиною 1 статті 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
В свою чергу, частиною 3 статті 38 Кодексу законів про працю України працівнику надано право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Суд зазначає, що за змістом статті 38 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно.
При цьому, у разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (частина 3 статті 38 КЗпП України) не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору.
При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Кодексу законів про працю України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися.
Крім того, суд звертає увагу, що обов`язковою умовою для звільнення за власним бажанням згідно з частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України є порушення роботодавцем трудового законодавства або умов трудового договору. Водночас для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника.
Судом встановлено, що 23.10.2021 року ОСОБА_1 подав до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області заяву про звільнення його за власним бажанням та розірвати трудовий договір з 23.10.2021 року, у зв`язку з невиконанням (порушенням) власником законодавства про працю, умов колективного договору на підставі п.3 ст.38 КЗпП України.
Відповідно до акту Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 23.10.2021 року заступником директора ДСГП начальником ВЗОКПТЗ Люлюк Мариною, заступником директора ДСГП начальником УСЗН Лимар Ніною, головним спеціалістом ФКВФБОК Прядко Вікторією складений акт, відповідно до якого начальнику юридичного відділу ДСГП Моісеєву Руслану 23 жовтня 2021 року усно повідомлено про відмову у його звільненні із зазначеними у його заяві про звільнення від 23 жовтня 2021 року (вх.№М-2036/01-26) ч.3 ст.38 КЗпП України підстав, оскільки ДСГП виконує законодавство про працю та умови колективного договору.
Листом Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 23.10.2021 року №6390/01-68/21-01.2 повідомлено позивачу, що уважно розглянувши заяву від 23.10.2021 року (зареєстровану за №М-2036/01/26) додатково до усного повідомлення, отриманого позивачем 23.10.2021 року, проінформовано, що позивачу відмовлено у звільненні із зазначених у заяві позивача підстав (ч.3 ст.38 КЗпП України), оскільки ДСГП виконує законодавство про працю та умови колективного договору.
Вказаний лист від 23.10.2021 року був направлений позивачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується накладною Укрпошти та описом вкладення та було отримано позивачем 26.10.2021 року, що підтверджується копією поштового повідомлення наявного в матеріалах справи.
Також, з матеріалів справи вбачається, що в трудову книжку позивача Департаментом соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області було внесено запис №13 - 23.10.2021 року - звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП України та запис №14 - 23.10.2021 року відповідно до якого запис за №13 є недійсним.
Запис №14 відповідно до якого запис за №13 визнано недійсним, здійснено на підставі наказу №278/1-к/тр-21 від 28.10.2021 року «Про визнання недійсним запису у трудовій книжці начальника юридичного відділу ДСГП МОІСЕЄВА Руслана».
Суд звертає увагу, що дії щодо відмови позивачу у звільненні позивача на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України та наказ №278/1-к/тр-21 від 28.10.2021 року «Про визнання недійсним запису у трудовій книжці начальника юридичного відділу ДСГП МОІСЕЄВА Руслана» не є спірними в межах даного спору та доказів такого оскарження матеріали справи не містять.
Таким чином, доводи позивача в частині протиправності оскаржуваного наказу з підстав відмови звільнення позивача на підставі його заяви від 23.10.2021 року відповідно до ст.38 КЗпП України є необґрунтованими, оскільки роботодавець може відмовити у розірванні трудового договору, що і було зроблено відповідачем.
Щодо підстав винесення оскаржуваного наказу від 23.11.2021 року № 292-к/тр-21 про припинення трудового договору, суд зазначає наступне.
Так, Наказом Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області №292-к/тр-21 від 23.11.2021 року до ОСОБА_2 застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з 23.11.2021 року за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.
Статтею 40 КЗпП України визначені підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця.
Згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
З системного аналізу п. 4 ст. 40 КЗпП України можна дійти висновку, що не може вважатися прогулом відсутність на роботі з поважних причин.
При цьому суд зауважує, що у разі, якщо працівник обґрунтовує невихід на роботу поважними причинами, оцінка таких причин на предмет поважності повинна виходити з того, що ці причини мають бути істотними, тобто такими, які перешкоджають явці на роботу і не можуть бути усунені самим працівником. Кожна з таких причин має бути підтверджена відповідними належними та допустимими доказами (документами, довідками, тощо), виданими уповноваженими органами.
Отже, обов`язок доказування поважності причин неявки на роботу покладено на працівника.
Згідно з положеннями ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Суд зазначає, що окрім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є встановлення поважності причин відсутності.
Так, поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника.
При цьому, чинним законодавством не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин. Тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати наявні у справі докази.
Так, з матеріалів справи вбачається, що начальник юридичного відділу ДСГП ОСОБА_3 був відсутній на робочому місці (в приміщенні ДСГП) 25.10.2021 року, 26.10.2021 року, 27.10.2021 року, 28.10.2021 року, 29.10.2021 року, 01.11.2021 року, 02.11.2021 року, 03.11.2021 року, 04.11.2021 року, 05.11.2021 року, 08.11.2021 року, 09.11.2021 року, 10.11.2021 року, 11.11.2021 року, 12.11.2021 року, 15.11.2021 року,16.11.2021 року, 17.11.2021 року, 18.11.2021 року, 19.11.2021 року, 22.11.2021 року та 23.11.2021 року, що підтверджується актами про відсутність на робочому місці.
Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області листами від 26.10.2021 року №6429/01-68/21-01.2, від 27.10.2021 року №6436/01-68/21-01.2, від 28.10.2021 року № 6479/01-68/21-01.2, від 29.10.2021 року №6502/01-68/21-01.2, від 01.11.2021 року № 6538/01-68/21-01.2, від 02.11.2021 року № 6634/01-68/21-01.2, від 03.11.2021 року № 6672/01-68/21-01.2, від 04.11.2021 року №6703/01-68/21-01.2, від 05.11.2021 року № 6722/01-68/21-01.2, від 08.11.2021 року №6743/01-68/21-01.2; від 09.11.2021 року № 6565/01-68/21-01.2, від 10.11.2021 року №6816/01-68-01.2, від 11.11.2021 року №6841/01-68/21-01.2, від 12.11.2021 року № 6920/01-68/21-01.2, від 15.11.2021 року №6968/01-68/21-01.2, від 16.11.2021 року № 6994/01-68/21-01.2, від 17.11.2021 року № 7014/01-68/21-01.2, від 18.11.2021 року № 7031/01-68/21-01.2, від 19.11.2021 року №7052/01-68/21-01.2, неодноразово просив ОСОБА_1 надати письмові пояснення щодо відсутності його на робочому місці.
Вказані листи були направлені позивачу засобами поштового зв`язку та отримані позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними про направлення, описами вкладення та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
27.10.2021 року посадовою особою відповідача було здійснено виїзд за адресою проживання начальника юридичного відділу ДСГП ОСОБА_1 . Згідно з актом виїзду за місцем проживання від 27.10.2021 року двері до квартири за місцем проживання начальника юридичного відділу ДСГП ОСОБА_1 ніхто не відчинив, що підтверджується копією акту виїзду за місцем проживання від 27.10.2021 року, наявної в матеріалах справи.
28.10.2021 року Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області здійснено запити до КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (лист від 28.10.2021 року вих.№ 6463/01-68/21-04) та КП «Вільногірська центральна міська лікарня» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (лист від 28.10.2021 року вих.№ 6464/01-68/21-04) щодо звернення начальника юридичного відділу ДСГП ОСОБА_1 23.10.2021 року, 25.10.2021 року, 26.10.2021року, 27.10.2021 року та 28.10.2021 року до закладів охорони здоров`я за отриманням медичної допомоги з відкриттям листка непрацездатності або отримання довідок про перебування на консультації у лікаря.
Відповідно до листів-відповідей, отриманих ДСГП 01.11.2021 року, начальник юридичного відділу ДСГП ОСОБА_1 23.10.2021 року, 25.10.2021 року, 26.10.2021 року, 27.10.2021 року та 28.10.2021 року до закладів охорони здоров`я за отриманням медичної допомоги з відкриттям листка непрацездатності або отриманням довідок про перебування на консультації у лікаря не звертався (лист КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 01.11.2021 року вих.№1385) та КП «Вільногірська центральна міська лікарня» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 01.11.2021 року (вих.№ 12/1429).
28.10.2021 року ДСГП здійснено запит до Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області від 28.10.2021 року (вих. № 6469/01-68/21-04) щодо підтвердження або спростування звернення начальника юридичного відділу ДСГП МОІСЕЄВА Руслана до прокуратури 23.10.2021 року, 25.10.2021 року, 26.10.2021 року, 27.10.2021 року та 28.10.2021 року.
Відповідно до листа-відповіді від 11.11.2021 року вих. № 04/55/1-883вих-21 начальник юридичного відділу ДСГП ОСОБА_1 з власної ініціативи відвідував приміщення Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури 25.10.2021 року терміном до 10 хвилин в проміжок часу з 08 години 00 хвилин до 11 години 00 хвилин, з метою потрапляння на особистий прийом до прокурора. В зв`язку з карантинними обмеженнями допуск до адміністративних будівель органів прокуратури тимчасово обмежено, про що і проінформовано начальника юридичного відділу ДСГП МОІСЕСВА Руслана. Додатково повідомлено, що ОСОБА_4 до Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури, для прийняття участі у процесуальних діях, надання інформації, пояснень, тощо, з метою виконання конституційних функцій прокуратури, у зазначені в листі дати, не викликався.
29.10.2021 року здійснено запит до Вільногірського міського голови Кам`янського району Дніпропетровської області від 29.10.2021 року (вих.№ 6495/01-68/21-04) щодо підтвердження або спростування звернення начальника юридичного відділу ДСГП ОСОБА_2 до виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області 22.10.2021 року, 23.10.2021 року, 25.10.2021 року, 26.10.2021 року, 27.10.2021 року, 28.10.2021 року, 29.10.2021 року.
Відповідно до листа-відповіді від 02.11.2021 року вих. № 02-11-2639/0/2-21 в виконавчому комітеті Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в період з 22.10.2021 року по 23.10.2021 року та з 25.10.2021 року по 29.10.2021 року не проводились наради, семінари, круглі столи, засідання комісій з залученням начальника ЮВ ДСГП МОІСЕЄВА Руслана.
29.10.2021 року здійснено запит до відділення поліції № 4 Кам`янського районного управління поліції ГУ Національної Поліції в Дніпропетровській області від 29.10.2021 року вих. № 6496/01-68/21-04 щодо перебування та/або залучення начальника юридичного відділу ДСГП МОІСЕЄВА Руслана у процесуальних діях відділення поліції 22.10.2021 року, 23.10.2021 року, 25.10.2021 року, 26.10.2021 року, 27.10.2021 року, 28.10.2021 року, 29.10.2021 року.
05.11.2021 року ДСГП отримано лист вих. № 444-9718, що начальник юридичного відділу ДСГП МОІСЕЄВ Руслан знаходився у ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНИ в Дніпропетровській області: 23.10.2021 року з 08.45 год. до 11.40 год., з 12.40 год. до 15.39 год.; 25.10.2021 року з 09.30 год. до 15.30 год., з 15.30 год. до 17.00 год.; 26.10.2021 року з 08.20 год. до 10.38 год., з 13.00 год. до 15.53 год.
Повістки про виклик до поліції за 25.10.2021 року та 26.10.2021 року до ДСГП начальником юридичного відділу ДСГП МОІСЕЄВИМ Русланом не надавались.
22.11.2021 року здійснено виїзд за адресою проживання начальника юридичного відділу ДСГП МОІСЕСВА Руслана з метою отримання пояснень причин відсутності на робочому місці. Згідно з актом виїзду за адресою проживання від 22.11.2021 року двері відчинила дружина (з її слів) начальника юридичного відділу ДСГП ОСОБА_2 . З її слів ОСОБА_5 дома відсутній, зв`язатись з ним можливо лише по телефону. Підтверджується актом виїзду ДСГП за адресою проживання від 22.11.2021 року, копія якого наявна в матеріалах справи.
22.11.2021 року в присутності заступника директора ДСГП - начальника ВЗОКЗ ЛЮЛЮК Марини, заступника директора ДСГП - начальника управління соціального захисту населення ЛИМАР Ніни, за участю голови первинної профспілкової організації департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ПРЯДКО Вікторії, головним спеціалістом з питань організаційно-кадрової роботи відділу загально-організаційного та кадрового забезпечення ДСГП ШЕПЕЛЬ Ольгою в телефонному режимі отримано пояснення від начальника юридичного відділу ДСГП МОІСЕЄВА Руслана, що 23.10.2021 р. ним написана заява на звільнення і він не зобов`язаний виходити на роботу в ДСГП, інші доповнення в нього відсутні, до ДСГП приходити не буде, що зафіксовано актом, копія якого наявна в матеріалах справи.
Відповідно до доповідної записки заступника директора ДСГП - начальника відділу загально-організаційного та кадрового забезпечення ЛЮЛЮК Марини від 22.11.2021 року №243, копія якої наявна в матеріалах справи, начальник юридичного відділу ДСГП МОІСЕЄВ Руслан 25.10.2021 року, 26.10.2021 року, 27.10.2021 року, 28.10.2021 року, 29.10.2021 року, 01.11.2021 року, 02.11.2021 року, 03.11.2021 року, 04.11.2021 року, 05.11.2021 року, 08.11.2021 року, 09.11.2021 року, 10.11.2021 року, 11.11.2021 року, 12.11.2021 року, 15.11.2021 року, 16.11.2021 року, 17.11.2021 року, 18.11.2021 року, 19.11.2021 року, 22.11.2021 року відсутній на робочому місці (в приміщенні ДСГП) протягом зазначених робочих днів без поважних причин та запропоновано застосувати до нього захід дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за прогул без поважних причин.
Таким чином, на момент прийняття спірного наказу про звільнення позивача, відповідач належним чином пересвідчився у відсутності поважних причин неявки позивача на роботу, вчинив дії щодо отримання письмових пояснень щодо причин відсутності на робочому місці, здійснив запити до лікарень, поліції прокуратури, здійснював вихід за місцем проживання та здійснював телефонні дзвінки позивачу, при цьому пояснень позивачем подано не було.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт відсутності на роботі 25.10.2021 року, 26.10.2021 року, 27.10.2021 року, 28.10.2021 року, 29.10.2021 року, 01.11.2021 року, 02.11.2021 року, 03.11.2021 року, 04.11.2021 року, 05.11.2021 року, 08.11.2021 року, 09.11.2021 року, 10.11.2021 року, 11.11.2021 року, 12.11.2021 року, 15.11.2021 року, 16.11.2021 року, 17.11.2021 року, 18.11.2021 року, 19.11.2021 року, 22.11.2021 року з поважних причин, натомість наявними в матеріалах справи доказами та встановленими вище обставинами підтверджується прогул позивача (відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин).
Таким чином, у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення слід відмовити.
Позовні вимоги про поновлення позивача на посаді, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди є похідними від первинної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача. Оскільки суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість наказу про звільнення, у задоволенні цих позовних вимог теж слід відмовити.
Відповідно до вимог статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки доказів протиправності оскаржуваного наказу позивачем суду не надано, а судом в ході розгляду справи їх наявність не встановлена.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 14.03.2023 року.

Суддя М.В. Дєєв