Справа № 520/765/22
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 р. Справа № 520/765/22

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Височанської селищної ради Харківського району Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 р. (ухвалене суддею Сагайдаком В.В.) по справі № 520/765/22

за позовом ОСОБА_1

до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області IX сесії VIII скликання, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Височанської селищної ради Харківського району Харківської області IX сесії VIII скликання від 12.07.2021 р., яким позивачу відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0.15 га, за адресою: по АДРЕСА_1 , кадастровий № :00:006:0134, та передання її у власність; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10.02.2021 р. і затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надати зазначену земельну ділянку в приватну власність позивачу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 р. позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Височанської селищної ради Харківського району Харківської області IX сесії VIII скликання від 12.07.2021 р., яким позивачу відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0.15 га, за адресою: по АДРЕСА_1 , кадастровий № :00:006:0134 та передання її у власність; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10.02.2021 р. і затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надати зазначену земельну ділянку у приватну власність позивачу, з урахуванням висновків суду.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 р. та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Земельного кодексу України, Водного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що згідно із договорів дарування часток житлового будинку, посвідчених приватним нотаріусом ХМНО Шевцовим С.О. 22.10.2020 р. № 1705. приватним нотаріусом ХМНО Кривошеїною І.М. 28.10.2020 р. № 1354, позивач є власником житлових будівель і господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

ФО-П ОСОБА_2 складено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, площею 0,1500 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :00:006:0134, відповідно до якої на вказаній земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 51,10 кв.м, житловою площею 32.30 кв.м, побудований в 1968 році, вбиральня літ. Д-1. навіс літ. Е-І. сарай літ. Ж-1 (тимчасовий), навіс літ. 3-1. сарай літ. И-1 (тимчасовий, хвіртка № 3. огорожа № 4. підпірна стінка І. самовільні побудови відсутні, що підтверджується довідкою КП «ХРБТ1» від 28.10.2020 р. № 169.

Земельна ділянка, яка знаходиться у користуванні позивача межує із земельними ділянками по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 .

10.02.2021 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою та надання йому в приватну власність земельної ділянки, площею 0.15 га, по АДРЕСА_1 кадастровий № :00:006:0134 та надав копію технічної документації із землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру.

За результатами розгляду вищевказаної заяви Рішенням Височанської селищної ради Харківського району Харківської області IX сесії VIII скликання від 12.07.2021 р. позивачу відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою та переданні вказаної земельної ділянки у власність, у зв`язку з невідповідністю вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, оскільки земельна ділянка знаходиться у водоохоронній зоні, також на земельній ділянці, розташоване самочинне будівництво - нерухоме майно, яке збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача протиправне, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а відповідача необхідно зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.02.2021 р. і затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надати зазначену земельну ділянку у приватну власність позивачу, з урахуванням висновків суду.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України (в подальшому - ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

До земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування (ст. 38 ЗК України).

Відповідно до ст. 39 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно- господарського устрою з дотриманням будівельних норм.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (ст. 40 ЗК України).

Відповідно до п.п. а, б ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Статтею 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної та комунальної власності для: будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах у розмірі не більше 0.25 гектара: у селищах у розмірі не більше 0.15 гектара: в містах у розмірах не більше 0,10 гектара: дія будівництва індивідуальних гаражів не більше 0.01 га.

Статтями 125, 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додоється розроблена, відповідно до Закону України Про землеустрій, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Частиною 2 статті 118 ЗК України встановлено, шо у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Згідно із ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої вдали або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Рали міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим. Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч. 11 ст. 118 ЗК України, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Особливим видом такої документації є документація із землеустрою, яка одночасно є містобудівною документацією, - комплексні плани просторового розвитку територій територіальних громад, генеральні плани населених пунктів, детальні плани територій. Затверджена документація із землеустрою є публічною та загальнодоступною (ч. 1 ст. 25 Закону України Про землеустрій).

Відповідно до ст. 55 Закону України Про землеустрій, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо- геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно із ч.ч. 9-10 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проект) землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Статтею 19 ЗК України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду.

Відповідно до ст. 58 ЗК України, до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами: б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів: г) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Для створення сприятливого режиму вздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водних об`єктів встановлюються водоохоронні зони, межі яких зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях. Відомості про межі водоохоронних зон вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно із ст. 87 Водного кодексу України, для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони.

Зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами.

Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад зобов`язані доводити до відома населення, всіх заінтересованих організацій рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях.

Контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад і центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 Земельного кодексу України, розміри і межі прибережної захисної смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації.

Судовим розглядом встановлено, що згідно із інформацією про ділянку з публічної кадастрової карти, Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.11.2020 р. земельна ділянка по АДРЕСА_1 має кадастровий номер :00:006:0134, її площа 0.1500 га, право власності не зареєстровано, технічна документації із землеустрою від 03.11.2020 р.

Межі земельної ділянки позивача були погоджені 30.10.2020 р. з суб`єктами права власності (користування) суміжними земельними ділянками, в тому числі і з Бабаївською селищною радою, що оформлено актом.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 к затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачі її у власність, у зв`язку із знаходженням земельної ділянки у водоохоронній зоні та розташуванням на вказаній земельній ділянці самочинного будівництва, проте, у оскаржуваному рішенні не надавалась оцінка, поданої позивачем технічної документації.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Височанської селищної ради Харківського району Харківської області IX сесії VIII скликання від 12.07.2021 р. протиправне, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву від 10.02.2021 р., з урахуванням висновків суду.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції помилково зобов`язано відповідача затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надати зазначену земельну ділянку у приватну власність позивачу, оскільки відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не надавалась оцінка поданої позивачем технічної документації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга Височанської селищної ради Харківського району Харківської області підлягає частковому задоволенню, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 р. скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надати зазначену земельну ділянку у приватну власність позивачу, з прийняттям в цій частині постанови про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

В іншій частині, відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 р. необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Височанської селищної ради Харківського району Харківської області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 р. по справі № 520/765/22 - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Височанської селищної ради Харківського району Харківської області затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надати зазначену земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_1 .

Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 р. залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич Я.В. П`янова