Справа № 140/8127/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/8127/22 пров. № А/857/344/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В. І.,

представника позивача Масич І. В.,

представника третьої особи Каленюка Д. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року (прийняту в м. Луцьку суддею Волдінером Ф. А.; дата складення ухвали в повному обсязі не вказана) про забезпечення позову в адміністративній справі № 140/8127/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біопаливно-енергетична компанія» до Державної податкової служби України, третя особо, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Волинській області, про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біопаливно-енергетична компанія» (далі позивач, ТОВ «Біопаливно-енергетична компанія», Товариство) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду з позовом та просило визнати протиправним і скасувати розпорядження Державної податкової служби України (далі - ДПС України) від 30.11.2022 № 21-р «Про виключення з реєстру», яким Товариство було виключене з Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини (далі - Електронний реєстр).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Одночасно з позовною заявою 09.12.2022 Товариство подало до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження ДПС України від 30.11.2022 за № 21-р «Про виключення з реєстру» (далі розпорядження від 30.11.2022 № 21-р) до набрання чинності рішенням суду.

Заява, з урахуванням додаткового обґрунтування, мотивована тим, що оскаржуване розпорядження винесене відповідачем в порушення норм чинного законодавства та правовій позиції податкового органу, що свідчить про явні ознаки його протиправності. А невжиття судом заходів по зупиненню дії розпорядження відповідача, матиме негативні наслідки для позивача, оскільки, призведе, до неможливості позивачем здійснювати виробництво продукції хімічного та технічного призначення, яке потягне неможливість виконання господарських договорів на поставку зазначеної продукції, неможливість сплати кредиту, неможливість виплати заробітної плати працівникам, сплати податків та зборів.

При цьому, у разі встановлення судом протиправності оскаржуваного розпорядження та задоволення вимог про його скасування позивачу не лише доведеться докласти значних зусиль для відновлення свого становища, але, враховуючи те, що до набрання чинності судовим рішенням в умовах воєнного стану може пройти більше як півроку, а як вже зазначалось, весь цей час позивач не зможе виготовляти продукцію, відповідно, відновлення позивачем свого становища може бути неможливим, через неплатоспроможність підприємства га репутаційні втрати.

Основним продуктом, в умовах воєнного часу, що виготовляє та реалізує ТОВ «Біопаливно-енергетична компанія» є розчинник універсальний органічний «BioNOL», який є продукцією хімічного і технічного призначення та широко використовується на ринку України, зокрема, для виготовлення лако-фарбової продукції, для флексо-друку або як компонент при виготовленні інших органічних сполук.

Товариство лише за 2022 рік виготовило 10 545,5 тисяч тонн такого розчинника, з якого реалізовано 10 506,9 тисяч тонн. Проте, з часу отримання позивачем оскаржуваного розпорядження, ТОВ «Біопаливно-енергетична компанія» 10.12.2022 повністю зупинило виробництво, позаяк позбавлене права виготовляти зазначену продукцію. Вказане критично пливає на платоспроможність позивача і якщо виробництво не буде відновлене найближчим часом, це призведе до банкрутства підприємства та подальшої його ліквідації.

На цей час у позивача, через прийняття відповідачем оскаржуваного розпорядження, залишаються невиконаним зобов`язання, щодо поставки розчинника універсального органічного «BioNOL» на суму понад 12 мільйонів гривень. Термін виконання вказаних зобов`язань вже настав, а подальше їх невиконання спричинить накладення на позивача штрафних санкцій у великих розмірах за невиконання договорів поставки.

Позивач є бюджетоутворюючим підприємством та навіть в період воєнного стану продовжує сплачувати податки та збори. У 2022 році позивач сплатив ПДВ в загальній сумі 7 388 028,00 грн, податок на прибуток - 1 851 787 грн, податок з доходів фізичних осіб - 2148471,50 грн, військовий збір 178 610,15 грн, ЄСВ 2581 455,99 грн. Неможливість виготовлення продукції призведе і до неможливості наповнювати як місцевий так і державний бюджет нашої країни, що в умовах воєнного стану є вкрай необхідним.

Також позивач має зобов`язання з погашення кредитних зобов`язань перед ПрАТ «Укргазбанк» в розмірі 75 500 000,00 грн. Так, зобов`язання підприємства з погашення кредиту в грудні 2022 року становлять 15 740 000,00 грн, у січні 2023 року 11 250 000,00 грн, у лютому 2023 року - 11 250 000,00 грн.

На цей час кількість працюючих у позивача становить 94 працівника. Зупинка заводу призведе до їх вивільнення, а враховуючи те, що в умовах воєнного стану, кількість робочих місць через закриття підприємств невпинно скорочується, зазначені працівники фактично опиняться на вулиці, що призведе до регіонального соціального вибуху.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року заяву ТОВ «Біопаливно-енергетична компанія» про забезпечення позову задоволено.

Зупинено дію розпорядження ДПС України від 30.11.2022 № 21-р «Про виключення з реєстру» до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, її оскаржило ГУ ДПС у Волинській області, яке вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а обставини справи досліджені судом неповно. Тому просило скасувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем не наведено достатніх доказів в обґрунтування наявної очевидної небезпеки заподіяння шкоди їх правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову. Також апелянт вважає, що позов не може бути забезпечений у спосіб, встановлений судом першої інстанції, позаяк такий спосіб фактично підміняє собою судове рішення в справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

ТОВ «Біопаливно-енергетична компанія» подало відзив на вказану апеляційну скаргу, вважаючи, що така скарга є безпідставною та необґрунтованою; апелянт не наводить жодного аргумента та не конкретизує, в чому саме полягали порушення суду першої інстанції при винесенні ухвали про забезпечення позову. Вважає, що при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, всебічно та повно оцінив надані докази, при тому, що є очевидними ознаки протиправності оскаржуваного розпорядження про виключення Товариства з Електронного реєстру.

Також вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали правильно оцінив та взяв до уваги, що невжиття заходів забезпечення потягне за собою негативні наслідки для матеріально-правових інтересів позивача, вірно врахував негативні наслідки для позивача внаслідок зупинення виробництва, що очевидно вплине на результати господарської діяльності підприємства та дійшов правильних висновків, що такі негативні наслідки відобразяться на роботі підприємства в цілому; надав вірну правову оцінку обставинам, що в умовах воєнного стану та руйнування економіки України внаслідок прямої збройної агресії Російської Федерації особливе значення має збереження функціонування виробних потужностей та збереження суб`єктів економічної системи, які забезпечують саме існування такої системи. А невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та третіх осіб, а також державі в цілому, що, враховуючи тимчасовий характер заходів забезпечення позову, може нанести значно більше шкоди для різних учасників господарських, податкових та соціальних відносин ніж ймовірне недотримання позивачем податкової дисципліни. Також вірними є висновки про співмірність вимог заяви про забезпечення позову з обставинам справи, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Тому просить апеляційну скаргу ГУ ДПС у Волинській області залишити без задоволення а ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову - без змін.

Представник ДПС України, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, що відповідно до приписів частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ТОВ «Біопаливно-енергетична компанія» має ліцензію на виробництво біоетанолу, реєстраційний № 00001, дата реєстрації 24.01.2022, терміни дії з 24.01.2022 до безстроково.

Товариство виготовляє біоетанол згідно ДСТУ 7166:2010 БІОЕТАНОЛ Технічні умови.

Відповідно до вимог статті 7-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95), Товариство 10.09.2021 внесено до Електронного реєстру за номером 2.

З власно виробленого спирту етилового денатурованого (біоетанолу) позивач виготовляє згідно Технічних умов ТУ У 20.3-8:2021 «Розчинник універсальний органічний «BioNOL».

За період з 01.01.2022-31.10.2022 підприємством було вироблено: біоетанолу (код УКТ ЗЕД 22 07 20 0010) - 1 252 920,04 декалітрів безводного спирту (далі - дал. б.с.); розчинника універсального органічного «BioNOL» - 9 426 594 кг.

За вказаний реалізовано: біоетанолу на експорт 56648,95 дал. б.с., біоетанолу для виробництва розчинника універсального органічного «BioNOL» 1 189 531,73 дал. б.с., розчинника універсального .органічного «BioNOL» 9 293 131 кг.

У період з 09 по 16 листопада 2022 року ГУ ДПС у Волинській області провело фактичну перевірку ТОВ «Біопаливно-енергетична компанія» щодо дотримання вимог чинного законодавства, що регулює ліцензування, виробництво, обіг та зберігання спирту етилового, в тому числі біоетанолу, за результатами якої було складено акт від 16.11.2022, викладений на бланку № 025195 (далі Акт перевірки).

За висновками Акта перевірки Товариством були порушені приписи:

- підпункту 230.1.1 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України а саме: неподання даних про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого спирту етилового, у тому числі біоетанолу, у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД у декалітрах 100-відсоткового спирту, приведеного до температури 20° С, за період з 01.01.2022 по 31.10.2022 включно в кількості 80 разів (діб);

- абзацу 7 частини п`ятої статті 71 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме: не повідомлено центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику про внесення змін до документів, копії яких додавалися до заяви на включення до Електронного реєстру.

На підставі Акта перевірки ДПС України прийнято оскаржуване у справі розпорядження від 30.11.2022 № 21-р, яким виключило ТОВ «Біопаливно-енергетична компанія» Електронного реєстру у зв`язку з неподанням зазначеним суб`єктом господарювання даних про добовий фактичний обсяг отриманого спирту етилового та неповідомленням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про внесення змін до документів, копії яких додавалися до заяви на включення до Електронного реєстру.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння позивачу непоправної шкоди та настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль у випадку задоволення судом позову; також воно може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень у сфері господарської діяльності.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Частинами першою та другою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Водночас, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними, навести підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Варто зауважити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Розглядаючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 240/16920/21, від 15.04.2022 у справі № 440/6755/21, від 13.07.2022 у справі № 240/26736/21.

Як зазначено вище, Товариство з власно виробленого спирту етилового денатурованого (біоетанолу) виготовляє «Розчинник універсальний органічний «BioNOL».

Оскаржуваним розпорядженням від 30.11.2022 № 21-р «Про виключення з реєстру» Товариство було виключене з Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини.

За приписами частини першої статті 7-1 Закону № 481/95 відпуск спирту етилового його виробниками та отримання спирту етилового суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують його для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, здійснюється за умови внесення таких суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини (далі - Електронний реєстр).

Тобто, виключення Товариства з Електронного реєстру відповідно до оскаржуваного в справі розпорядженням від 30.11.2022 № 21-р фактично позбавляє його можливості здійснювати господарську діяльність з виробництва біоетанолу та похідного виробу розчинника універсального органічного «BioNOL», що є основним видом діяльності позивача.

За наслідками оцінки наведених позивачем доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на існування підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки виключення Товариства з Електронного реєстру, зважаючи на істотні обсяги виробництва та реалізації як біоетанолу так і розчинника універсального органічного «BioNOL», зупинення виробництва буде мати істотне значення для функціонування самого підприємства позивача.

Натомість, не вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, потягне за собою негативні наслідки для матеріально-правових інтересів позивача, зокрема, у формі невиконання ним договірних зобов`язань перед добросовісними контрагентами, розриву відповідних господарських зв`язків; зупинення виробництва, що очевидно вплине на результати господарської діяльності підприємства, заблокує формування доходу та виплати заробітної плати працівникам, а надалі і вивільнення працівників; а вивільнення працівників матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду. При цьому, для виправлення таких негативних наслідків позивачу необхідно буде докласти значних зусиль.

Також вказане негативно відобразиться на роботі підприємства в цілому, в тому числі, у формі втрати очікуваного прибутку від господарської діяльності, на зобов`язаннях позивача в частині збереження робочих місць та виплати заробітної плати найманим працівникам, а також на податкових зобов`язаннях позивача, оскільки обсяг сплачуваних підприємством податків напряму корелюється з фінансовими результатами господарської діяльності підприємства.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що в умовах воєнного стану та руйнування економіки України внаслідок прямої збройної агресії Російської Федерації, особливе значення має збереження функціонування виробних потужностей та збереження суб`єктів економічної системи, які забезпечують саме існування такої системи, як загалом, шляхом здійснення виробництва матеріальних активів та насичення коштами фінансової системи країни, так і виконанням податкових та соціальних зобов`язань, зокрема.

Оцінюючи співмірність вимог заяви про забезпечення позову з обставинам справи, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, суд першої інстанції правильно зазначив, що не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в цьому випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та третіх осіб (контрагентів позивача та найманих працівників), а також державі загалом, що, враховуючи тимчасовий характер заходів забезпечення позову, може нанести значно більше шкоди для різних учасників господарських, податкових та соціальних відносин ніж ймовірне недотримання позивачем податкової дисципліни. Натомість, забезпечення позову на час судового розгляду справи відновить право позивача на здійснення господарської діяльності, дасть можливість позивачу до остаточного вирішення цього спору реалізовувати своє право на здійснення діяльності та виконувати свої зобов`язання перед державою, найманими працівниками та контрагентами.

Погоджуючись із доводами суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, колегія суддів також зазначає, що згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Колегія суддів додаткового зауважує, що в цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення позову, та не є вирішенням спору по суті, на що помилково вказує апелянт, і не свідчить про неправомірність оскаржуваного у справі розпорядження. Натомість, не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до невідворотних витрат та перепон у веденні господарської діяльності позивача; таке було належним чином обґрунтовано позивачем та підтримано судом першої інстанції.

Вказане загалом відповідає правовим висновкам Верховного Суду, висловленим зокрема у постановах від 02 лютого 2023 року в справі № 240/20967/21, від 31 січня 2023 року в справі № 140/8709, від 21 грудня 2022 року в справі № 160/11995/22, від 13 липня 2022 року в справі № 240/26736, від 15 квітня 2022 року в справі № 440/6755/21.

За наведеного суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року про забезпечення позову в адміністративній справі № 140/8127/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біопаливно-енергетична компанія» до Державної податкової служби України, третя особо, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Волинській області, про визнання протиправним та скасування розпорядження, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 13 березня 2023 року.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду