Справа № 160/20219/22
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Парненко В.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
21.12.2022 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог від 06.01.2023, просить:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо задоволення заяв ОСОБА_1 про зміну перерахунку її пенсії за віком шляхом виключення періоду праці з 2000 року по 2005 рік противоправною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 шляхом виключення періоду праці з 2000 року по 2005 рік, залишив період праці з 1988 року по 1992 рік;
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
22.02.2023 представником відповідача подано до суду копію пенсійної справи позивача.
У зв`язку з перебуванням судді Парненко В.С. на лікарняному, розгляд справи здійснено в перший робочий день судді.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує з 10.01.1999 пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.05.2006 за №98/Г повідомлено позивача, що пенсійна справа розглянута і проведено перерахунок пенсії згідно документів, що знаходились в пенсійній справі. Загальний трудовий стаж позивача склав 45 років 08 місяців 20 днів. Заробіток для обчилення пенсії взято за період з 01.01.1988 по 31.12.1992 та за період з 01.07.2000 по 30.11.2005, складає 881,15 грн.
Заробіток працівників, зайнятих в галузі економіки України 306,45 грн.
Згідно ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком при наявності у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та за кожний рік понад 20 років для жінок розмір пенсії збільшується на 1% від розміру пенсії, який обчислено згідно статті 27 цього Закону, але не більше 1% від прожиткового мінімуму.
Відповідачем в листі повідомлено, що з 01.01.2004 враховано заробіток для обчислення пенсії за період з 01.01.1988 по 31.12.1992, оскільки довідка про заробіток знаходилась в пенсійній справі. Доплату з 01.01.2004 по 31.01.2006 буде виплачено в червні поточного року.
12.07.2022 та 27.10.2022 позивач зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії.
Страховий стаж, зарахований з 01.09.1959 по 31.08.2009, складає 49 років 3 місяці 9 днів.
Пенсію обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону № 1058, виходячи із заробітної плати за період з 01.01.1988 по 31.12.1992 та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.11.2005.
Розрахунок пенсії проводиться з урахуванням величини прожиткового мінімуму, визначеного Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 липня 2022 - 2027,00 грн.
Загальний розмір пенсійної виплати з 01.07.2022 складає 5398,97 грн, у тому числі:
587,83 грн - доплата за 29 років понаднормативного стажу (2027,00 грн х 29%);
66,43 грн - підвищення дітям війни Постанова №112 п.6;
456,00 грн - компенсаційна виплата 75-річним.
За результатами розгляду всіх обставин та матеріалів електронної пенсійної справи встановлено, що порушень в частині призначення, проведення перерахунків пенсії не виявлено.
Здійснити перерахунок пенсії (а саме - виключити 60 календарних місяців за період 1988-1992), на якому позивач наполягає, неможливо, оскільки, це не передбачено чинним законодавством.
Не погоджуючись з відмовою у перерахунку пенсії, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
За статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Приписами Закону № 1058-IV визначено, що розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально, залежно від набутого стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувались внески. При обчисленні пенсії для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу залежно від кількості відпрацьованих місяців та коефіцієнту заробітної плати.
Відповідно до частини 2 статті 41 Закону № 1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, зокрема враховується: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування.
Згідно з частиною 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідач за бажанням пенсіонера може виключити з розрахунку страхового стажу будь-який період страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.
Спірним у цій справі є право позивача на виключення періоду праці з 2000 року по 2005 рік, залишивши період праці з 1988 року по 1992 рік.
Відповідач вказує, що виключення періоду страхового стажу не передбачено чинним законодавством, що не відповідає наведеній нормі ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV.
Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, суд зазначає наступне.
Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд зазначає, що в даному випадку розрахунку виключених періодів має складати не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.
Відтак, розрахунок страхового стажу має проводитись органом Пенсійного фонду України на підставі документів, наявних в матеріалах справи, а не судом.
З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути питання, викладені ОСОБА_1 в заявах від 12.07.2022 та 27.10.2022 про перерахунок пенсії, з урахуванням правової позиції викладеної судом у цьому рішенні.
Стосовно визначення позивачем конкретних сум до виплати, суд зазначає, що відповідний розрахунок проведено позивачем, а не повноважним органом, до повноважень якого віднесено розрахунок страхового стажу та пенсії.
Відтак, вимога про виплату суми підвищення є передчасною, оскільки до проведення перерахунку пенсії, суд позбавлений можливості здійснити перевірки правильності перерахованих відповідачем сум.
Позивач у позовній заяві просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо задоволення заяв ОСОБА_1 про зміну перерахунку її пенсії за віком шляхом виключення періоду праці з 2000 року по 2005 рік.
Під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.
В свою чергу дії - це юридичні факти, які пов`язані з волею суб`єктів правовідносин; це поведінка людей; зовнішнє вираження волі людини. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.
Юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у відмові здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі заяв від 12.07.2022 та 27.10.2022, є протиправними.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом.
Розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач у відповідності до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 КАС України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі заяв від 12.07.2022 та 27.10.2022.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути питання, викладені ОСОБА_1 в заявах від 12.07.2022 та 27.10.2022 про перерахунок пенсії, з урахуванням правової позиції викладеної судом у цьому рішенні.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С.Парненко