Справа № 560/8373/22
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 березня 2023 року

м. Київ

справа №560/8373/22

адміністративне провадження № К/990/7292/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Чиркіна С.М.,

суддів: Єзерова А.А., Кравчука В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.09.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2023 у справі № 560/8373/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У 2022 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивачу з 01.04.2019 у розмірі 70 % суми грошового забезпечення та обмеження її максимальним розміром;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з 71 % суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 10.09.2021 № 416 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, виданої Головним управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області (включаючи усі вказані у ній додаткові види грошового забезпечення, премію) без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.09.2022, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2023, позов задоволено.

28.02.2023 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, надійшла касаційна скарга відповідача, в якій скаржник просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.09.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2023 і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди попередніх інстанцій вирішили спір без врахування висновків щодо застосування норм права, висловлених Верховним Судом у постановах від 24.06.2020 у справі № 580/234/19, від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20, від 02.05.2018 у справі № 704/87/17, від 03.04.2018 у справі № 361/4922/17 та від 15.05.2019 у справі № 554/492/19.Також покликається на передачу Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду справи № 380/24477/21 для відступу від правової позиції Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 240/5401/18.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.

У цій справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпунктів "а" та "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є необґрунтованими, оскільки аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанції обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпунктах "а" та "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні.

Отже касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Водночас предметом спору у справі, що розглядається, є визначення відсоткового розміру грошового утримання, з якого обраховується пенсія, призначена відповідно до Закону № 2262-XII, та наявність підстав для обмеження пенсії позивача максимальним розміром.

У рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 у зразковій справі № 240/5401/18 у п. 25-30 сформульовано висновок у подібних правовідносинах про те, що " відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Разом з тим відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії;

застосування цього показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.".

Щодо застосування Закону № 2262-ХІІ у питанні обмеження максимальним розміром при перерахунку пенсій військовослужбовців та прирівняних до них осіб Верховний Суд у постановах від 06.11.2018 у справі № 522/3093/17, від 08.08.2019 у справі № 522/3271/17, від 10.10.2019 у справі № 522/22798/17, від 30.10.2020 у справі № 522/16881/17, від 17.05.2021 у справі № 343/870/17 сформулював правову позицію про те, що: « буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими. Отже, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774 до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.».

Суди попередніх інстанцій переглянули справу відповідно до таких правових позицій Верховного Суду, виходили з того, що відповідач має здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення, чинного на момент призначення останньому пенсії, без обмеження максимальним розміром.

Водночас відповідач не обґрунтовує необхідність відступу від таких висновків щодо застосування норм права; покликається на нерелевантні висновки, висловлені у постановах Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 580/234/19, від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20, від 02.05.2018 у справі № 704/87/17, від 03.04.2018 у справі № 361/4922/17 та від 15.05.2019 у справі № 554/492/19 щодо питання перерахунку пенсії, призначених особам відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру». Тобто, висновки, що стосуються спорів у неподібних правовідносинах, з іншим правовим регулюванням.

Слід також зауважити, що Велика Палата Верховного Суду не прийняла до розгляду справу № 380/24477/21 для відступу від правової позиції, сформульованої у справі № 240/5401/18.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, якими рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення від 19.12.1997 у справі "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії").

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.09.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2023 у справі № 560/8373/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач: С.М. Чиркін

Судді: А.А. Єзеров

В.М. Кравчук