Справа № 9901/400/21
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

09 березня 2023 року

м. Київ

справа №9901/400/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Коваленко Н.В., Кравчук В.М., Стеценко С.Г., Чиркін С.М.,

секретар судового засідання - Іванова Н.П.

за участю представників позивача та відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

04.10.2021 ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя (далі ВРП) від 09.09.2021 №1956/0/15-21 про відмову у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви у відставку;

- зобов`язати повторно розглянути заяву від 15.02.2021 про звільнення ОСОБА_1 у відставку по суті з урахуванням висновків, викладених в позовній заяві.

Ухвалою Верховного Суду від 13.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін на 18.11.2021.

Розгляд справи неодноразово відкладався у зв?язку з об?єктивними обставинами, пов?язаними із запровадженням воєнного стану, та у зв?язку з неявкою позивача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

В ході розгляду справи судом встановлено, що Указом Президента України «Про призначення суддів» №919/209 від 10.11.2009 ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років суддею Донецького окружного адміністративного суду.

Указом Президента України «Про переведення суддів» №395/2012 від 15.06.2013 суддю Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 переведено на роботу на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва в межах п`ятирічного строку.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККСУ) від 23.09.2016 №147/бо-16 ОСОБА_1 рекомендовано для обрання суддею Окружного адміністративного суду міста Києва бестроково та внесено до Верховної Ради України відповідне подання.

28.10.2016, згідно з пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 №1401-VІІІ, Верховна Рада України передала до Вищої ради правосуддя (далі- ВРП) подання, документи та рекомендацію ВККСУ про обрання ОСОБА_1 на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва безстроково.

Рішенням ВРП від 07.11.2017 №3603/0/15-17 відмовлено у внесенні подання Президентові України про призначення безстроково ОСОБА_1 на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки встановлено, що таке призначення може негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади.

Вказане рішення позивачем оскаржено до суду.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.12.2018 у справі №800/551/17 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення ВРП від 07.11.2017 «Про відмову у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2019 постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.12.2018 у справі №800/551/17 в частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В решті постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.12.2018 залишено без змін.

Відповідно до наказів голови Окружного адміністративного суду міста Києва за 2017-2020 роки позивач з 06.11.2017 по 17.02.2021 перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

Рішенням від 07.06.2018 №133/зп-18 ВККСУ призначила кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів, в тому числі і позивача (відповідно до додатку №1 під номером 1745).

Кваліфікаційне оцінювання суддів не завершене у зв`язку із припиненням повноважень членів ВККСУ.

15.02.2021 позивач звернулась до ВРП із заявою про звільнення з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у відставку.

Рішенням від 09.09.2021 №1956/0/15-21 ВРП відмовила у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з подання заяви про відставку.

Рішення обґрунтоване тим, що п`ятирічний строк повноважень ОСОБА_1 закінчився, а питання про призначення її безстроково вирішено ВРП відповідно до абзацу п`ятого пункту 13 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 21.12.2016 №1798-VІІІ «Про Вищу раду правосуддя».

Не погоджуючись з вказаним рішення ВРП, позивач звернулась до суду.

ДОВОДИ СТОРІН

В обгрунтування вимог позивач покликається на те, що відповідач безпідставно ототожнює завершення процедури призначення її на посаду судді безстроково з поняттям звільнення чи припинення повноважень судді, оскільки будь-які рішення про її звільнення/припинення повноважень судді відсутні, вона перебуває в штаті суду, тривалий час знаходилась у декретній відпустці по догляду за дитиною.

Також покликається на те, що на час винесення ВРП рішення від 07.11.2017 чинним законодавством не було передбачено жодних негативних наслідків щодо подальшого перебування судді на посаді. Існувала прогалина в законодавстві, у зв`язку з повною відсутністю правового припису конкретного змісту щодо подальшого розвитку подій у разі прийняття рішення ВРП про відмову у внесені подання Президентові України. Лише через 8 місяців після рішення ВРП від 07.11.2017 до п. 30 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» внесено зміни, відповідно до яких, рішення ВРП про відмову у внесенні подання про призначення судді на посаду Президентові України стало підставою для припинення трудових відносин судді із відповідним судом на підставі статті 125 цього Закону.

Покликається на те, що керуючись роз?ясненням у спільному листі голів ВРП, ВККСУ, ДСАУ та ВСУ від 03.08.2017, вона зареєструвала наміри проходити кваліфікаційне оцінювання і ВККСУ включила її до списку суддів для проходження кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді, що, на її думку, свідчить про відсутність в законодавстві будь-яких застережень щодо неможливості скористатись таким правом, а тому її перебування на посаді не може вважатись завершеним.

Крім того, покликається на те, що при розгляді на пленарному засіданні її заяви про звільнення у відставку, ВРП знехтувала обов`язком надати відповідні оцінку та аналіз кожного доводу та аргументу, що містяться в матеріалах, долучених до заяви.

Також покликається на те, що оскільки відповідач вважав її повноваження судді припиненими, то за правилами п. 15.7. Регламенту ВРП мав ухвалою залишити заяву про звільнення у відставку без розгляду, натомість виклав свої висновки та позицію у формі рішення, що в свою чергу, передбачає розгляд заяви по суті.

Під час розгляду справи позивач надала рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.02.2022 у справі №200/13732/21, яким скасовано наказ голови Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.09.2021 про відрахування позивачки зі штату суду, а також наказ від 16.02.2022 про виконання зазначеного рішення суду, які, на її думку, свідчать про незаконність оскаржуваного рішення відповідача та повинні бути враховані під час вирішення справи.

Представник ВРП позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву покликається на те, що рішення ухвалено повноважним складом ВРП та підписано всіма членами Ради, які брали участь в його ухваленні, мотиви ухвалення такого рішення викладено в ньому у повному обсязі.

Покликається на те, що після закінчення п?ятирічного строку в обранні позивача на посаду судді безстроково відмовлено, процедура її призначення суддею безстроково є завершеною і реєстрація позивачем намірів проходження кваліфікаційного оцінювання на веб-сайті ВККС не може бути підставою для подальшого перебування її на посаді судді.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

ВИСНОВКИ СУДУ

Конституцією України, в редакції, яка діяла до 29.09.2016, передбачалось обов`язкове перше призначення на посаду професійного судді строком на п`ять років Президентом України, після якого судді обирались Верховною Радою України безстроково, в порядку, встановленому законом (стаття 128).

Законом України від 02.06.2016 №1401-VIII внесено зміни до Конституції України, які, серед іншого, відмінили обов`язкове перше призначення на посаду професійного судді строком на п`ять років і запровадили призначення професійних суддів лише безстроково.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1401-VIII з дня набрання ним чинності призначення, припинення повноважень та звільнення суддів здійснюється відповідно до Конституції України з урахуванням внесених цим Законом змін.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1401-VIII Верховна Рада України протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом передає подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та відповідні документи про обрання суддів безстроково, які не були розглянуті Верховною Радою України, до Вищої ради правосуддя для розгляду питання про призначення судді на посаду.

Одночасно Законом №1401-VIII внесено зміни до Перехідних положень Конституції України, які, серед іншого, врегульовували правовідносини, пов`язані з подальшим призначенням тих суддів, які до набрання чинності цим Законом були призначені на посаду судді строком на п`ять років.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 16-1 Перехідних положень Конституції України зі змінами згідно Закону №1401-VIII повноваження суддів, призначених на посаду строком на п`ять років, припиняються із закінченням строку, на який їх було призначено. Такі судді можуть бути призначені на посаду судді в порядку, визначеному законом.

Як встановлено під час розгляду цієї справи, повноваження позивача як судді, обраної строком на п`ять років, закінчились у 2014 році і станом на час набрання чинності Законом №1401-VIII подання ВККС про обрання її безстроково Верховною Радою України розглянуте не було.

Таким чином, відповідно до підпункту 2 пункту 16-1 Перехідних положень Конституції України позивач могла бути знову призначена на посаду судді уже в порядку, визначеному законодавством після 30.09.2016.

17.07.2016 набрав чинності Закон України «Про судоустрій та статус суддів» (Закон №1402-VIII).

Відповідно до пункту 14 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII повноваження суддів, призначених на посаду строком на п`ять років до набрання чинності цим Законом, припиняються із закінченням строку, на який їх було призначено. Судді, повноваження яких припинилися у зв`язку із закінченням такого строку, можуть бути призначені на посаду судді за результатами конкурсу, що проводиться в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 30 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII передбачено, що матеріали та рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про обрання суддів безстроково, щодо яких на день набрання чинності цим Законом Верховною Радою України рішення не прийнято, направляються Верховною Радою України до Вищої ради правосуддя протягом десяти днів з дня набрання ним чинності. Вища рада правосуддя на своєму засіданні у пленарному складі вирішує питання щодо кожного судді про його призначення або відмову у призначенні з одночасним поверненням матеріалів Вищій кваліфікаційній комісії суддів України.

Законом №2509-VIII від 12.07.2018 (набрав чинності 05.08.2018) зазначений пункт 30 доповнено реченням «Рішення Вищої ради правосуддя про відмову у внесенні подання про призначення судді на посаду Президентові України є підставою припинення трудових відносин судді із відповідним судом на підставі статті 125 цього Закону.».

За правилами статті 125 Закону №1402-VIII припинення повноважень судді є підставою для припинення трудових відносин судді із відповідним судом, про що голова суду видає наказ.

05.01.2017 набрав чинності Закон України «Про Вищу раду правосуддя» (Закон №1798-VIII), який визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя.

Відповідно до абзацу 5 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1798-VIII матеріали та рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про обрання суддів безстроково, щодо яких на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" рішення не прийнято, розглядаються Вищою радою правосуддя в порядку, встановленому главою 2 розділу II цього Закону.

Главою 2 розділу II Закону №1798-VIII передбачено порядок реалізації ВРП повноважень у формуванні суддівського корпусу.

За правилами частини 4 статті 37, яка міститься у Главі 2 розділу II Закону №1798-VIII, якщо за рішення щодо внесення Президентові України подання про призначення судді на посаду проголосувало менше чотирнадцяти членів Вищої ради правосуддя, вважається, що Вищою радою правосуддя ухвалено рішення про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду.

Вища рада правосуддя може ухвалити рішення про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду відповідно до пункту 1 частини дев`ятнадцятої статті 79 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" тільки на підставі обґрунтованих відомостей, які були отримані Вищою радою правосуддя в передбаченому законом порядку, якщо:

1) такі відомості не були предметом розгляду Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

2) Вища кваліфікаційна комісія суддів України не дала належної оцінки таким відомостям в межах процедури кваліфікаційного оцінювання щодо відповідного кандидата.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач, реалізуючи надані Конституцією України та Законом №1798-VIII повноваження у сфері формування суддівського корпусу, діючи на виконання приписів пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1401-VIII 07.11.2017 ухвалив щодо позивача рішення №3603/0/15-17 про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення позивача на посаду судді.

Таке рішення було оскаржене в судовому порядку, за наслідками якого це рішення залишене в силі і є чинним на час виникнення спірних у цій справі правовідносин.

Таким чином, процедура подальшого призначення позивача, як судді, призначеної вперше на п?ять років до набрання чинності Законом №1401-VIII, завершена з прийняттям відповідачем рішення від 07.11.2017 №3603/0/15-17, що відповідно до пункту 30 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII має наслідком припинення трудових відносин на підставі наказу голови суду.

В силу приписів абзацу 5 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1798-VIII повноваження ВРП стосовно суддів, щодо яких на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" не було прийнято рішення, обмежуються главою 2 розділу II Закону № 1798-VIII.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для звільнення позивача у відставку, відтак відповідач правомірно відмовив у звільненні позивачки у відставку на підставі її заяви від 15.02.2021.

Факт тривалого перебування позивача у декретній відпустці, перебування позивача, станом на час звернення до відповідача, в трудових відносинах з судом не відміняє наслідків, які настали у зв?язку з прийняттям відповідачем рішення від 07.11.2017 №3603/0/15-17 і не створює умов для звільнення її у відставку, яка є самостійною підставою для звільнення судді з посади.

Покликання позивачки на прогалину в законодавстві, щодо наслідків прийняття рішення про відмову у призначенні на посаду судді станом на час прийняття ВРП рішення від 07.11.2017 №3603/0/15-17, також є безпідставним, оскільки станом на час виникнення правовідносин, які є спірними у цій справі, пункт 30 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VIII доповнено положеннями щодо припинення трудових відносин із суддями, щодо яких ВРП прийняла рішення про відмову у внесенні подання Президентові України про їх призначення на посаду.

Також безпідставним є покликання позивачки на роз?яснення у спільному листі ВРП, ВККСУ, ДСАУ та ВСУ від 03.08.2017, оскільки такі роз?яснення не стосуються суддів щодо яких ВРП прийнято рішення про відмову у внесенні подання Президентові України про їх призначення на посаду.

Покликання позивачки в обґрунтування позовних вимог на включення ВККСУ її до списку суддів для проходження кваліфікаційного оцінювання і що вона вправі реалізувати передбачене підпунктом 4 пункту 16-1 Перехідних положень Конституції України право на оцінку відповідності займаній посаді, також є безпідставним і не характеризує рішення відповідача як протиправне, оскільки предметом оскарження у цій справі є рішення про відмову у звільненні у відставку позивачки, щодо якої в порядку пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1401-VIII прийнято рішення про відмову у її призначенні суддею.

Доводи позивачки про те, що на момент звернення до відповідача із заявою про звільнення у відставку були відсутні будь-які рішення про її звільнення/припинення повноважень є безпідставним, оскільки відповідач не пов?язував право позивача на відставку з такими рішеннями, а керувався тим, що строк, на який позивачку було призначено суддею, закінчився і в подальшому призначенні її на посаду судді відмовлено.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 34 Закону №1798-VIII рішення Вищої ради правосуддя ухвалюється більшістю членів Вищої ради правосуддя, які беруть участь у засіданні Вищої ради правосуддя, якщо інше не визначено цим Законом.

За правилами частини 1, 4 статті 55 Закону №1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

Відповідно до пункту 15.7 Регламенту Вищої ради правосуддя (затв. рішенням 24.01.2017 №52/0/15-17) якщо на момент розгляду питання про звільнення судді Радою суддя звільнений з посади або його повноваження припинені, член Ради - доповідач своєю ухвалою залишає заяву (висновок, подання) без розгляду.

Ухвалення відповідачем оскаржуваного рішення в пленарному складі відповідає приписам статей 34, 55 Закону №1798-VIII, а незалишення заяви позивачки без розгляду в порядку п. 15.7 Регламенту не може бути підставою для його скасування.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що питання безпосередньо пов?язані з набуттям позивачем права на відставку (вік, стаж, та інші) відповідачем не вирішувались, оскільки з такими обставинами відповідач не пов?язував відмову у звільненні позивачки у відставку.

Покликання позивачки на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.02.2022 у справі №200/13732/21 є безпідставним, оскільки предметом оскарження у цій справі був наказ голови Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.09.2021 про відрахування позивачки зі штату суду, який було прийнято після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 09.09.2021 №1956/0/15-21.

Таким чином, правовідносини, пов?язані з відрахуванням позивачки зі штату суду, виникли після виникнення спірних у цій справі правовідносин, позивач такими обставинами не обґрунтовувала позовні вимоги, відтак такі обставини не можуть впливати на висновки суду у цій справі.

Крім того, оскільки оскаржуваний у справі №200/13732/21 наказ голови суду було видано на підставі рішення ВРП від 09.09.2021 №1956/0/15-21 (яке оскаржується позивачем, у справі яка розглядається), відтак висновки суду у справі №200/13732/21 не можуть мати преюдиційне значення для розгляду цієї справи.

За таких обставин, доводи позивача щодо протиправності рішення відповідача від 09.09.2021 №1956/0/15-21 не знайшли свого підтвердження, відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись статтями 22, 241-246, 250, 255, 266, 295 КАС України,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними та скасування рішень відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Судді:

О.П. Стародуб

Н.В. Коваленко

В.М. Кравчук

С.Г. Стеценко

С.М. Чиркін