Справа № 440/563/23
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/563/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 12 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до 12 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, в якій просить:
- визнати протиправними дії 12 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України щодо неврахування отримання 25.08.1977 року травми голови з наслідками та відмови змінити формулювання Висновку комісії МСЕК "Захворювання пов`язані з проходженням військової служби" на "Захворювання, так отримано в наслідок травми отриманої під час виконання обов`язків військової служби";
- зобов`язати 12 Регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України врахувати отримання 25.08.1977 року травми голови з наслідками та змінити формулювання Висновку комісії МСЕК "Захворювання пов`язані з проходженням військової служби" на "Захворювання, так отримано в наслідок травми отриманої під час виконання обов`язків військової служби".
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 20.12.2022 року звернувся до 12 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України із заявою щодо зміни формулювання Висновку комісії МСЕК "Захворювання пов`язані з проходженням військової служби" на "Захворювання, так отримано в наслідок травми отриманої під час виконання обов`язків військової служби".
Згідно відповіді 12 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 13.12.2022 року, відповідач відмовив у зміни формулювання Висновку комісії МСЕК "Захворювання пов`язані з проходженням військової служби" на "Захворювання, так отримано в наслідок травми отриманої під час виконання обов`язків військової служби", оскільки 07.07.2020 при повторному огляді МСЕК ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності. Причина інвалідності: захворювання, так пов`язані з проходженням військової служби. В наданих документах достовірні дані про причини та обставини травми, отриманої у 1977 році - відсутні.
Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
На адресу суду відповідач подав відзив на позов, згідно якого посилається на те, що у виписному епікризі причинний зв`язок травми та дані про її обставини відсутні. Перед звільненням з військової служби, 27.03.1989 освідчений ГВЛК в/ч НОМЕР_1 з діагнозом: Деформуючий спондильоз поперекового відділу хребта. Хронічний попереково-крижовий радикуліт з синдромом L5-S1 корінців зліва з незначним порушенням функції, фаза нестійкої ремісії. Віддалені наслідки закритої черепно-мозкової травми з вегето-судинною нестійкістю. ІХС: ХКН І ст., стенокардія напруги, ФК ІІ. Простий короткозорий астигматизм правого ока 0,75Д захворювання, так, отримані у період проходження військової служби. На підставі ст. ст. 15-в, 36-в, 26-в, Розкладу хвороб визнаний придатним до військової служби поза строєм у мирний час, обмежено придатним І ст. у мирний час.
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 27.08.1963 по 11.09.1989.
Згідно копії запису на ст. 55 Медичної книжки, у період проходження військової служби з 25.08.1977 по 09.09.1977 лікувався стаціонарно у в/ч НОМЕР_1 з приводу забою лівої скроневої області, струсу головного мозку І ст.; після лікування ОСОБА_1 було проведено медичний огляд госпітальною військово-лікарською комісією та за ст. 12-д, графи ІІ, Наказу МО № 185 1973 р. визнаний таким, що потребує звільнення від службових обов?язків на 10 календарних днів.
20.07.2017 ОСОБА_1 була встановлена ІІ група інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання.
07.07.2020 при повторному огляді МСЕК ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності. Причина інвалідності: захворювання, так пов`язані з проходженням військової служби.
20.12.2022 позивач звернувся до 12 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України із заявою щодо зміни формулювання Висновку комісії МСЕК "Захворювання пов`язані з проходженням військової служби" на "Захворювання, так отримано в наслідок травми отриманої під час виконання обов`язків військової служби".
Згідно відповіді 12 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 13.12.2022 року, відповідач відмовив у зміни формулювання Висновку комісії МСЕК "Захворювання пов`язані з проходженням військової служби" на "Захворювання, так отримано в наслідок травми отриманої під час виконання обов`язків військової служби", оскільки 07.07.2020 при повторному огляді МСЕК ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності. Причина інвалідності: захворювання, так пов`язані з проходженням військової служби. В наданих документах достовірні дані про причини та обставини травми, отриманої у 1977 році - відсутні
На переконання позивача відмова у зміни формулювання Висновку комісії МСЕК "Захворювання пов`язані з проходженням військової служби" на "Захворювання, так отримано в наслідок травми отриманої під час виконання обов`язків військової служби" є незаконним і необґрунтованим, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
07.07.2020 при повторному огляді медико-соціальною експертною комісією (далі МСЕК) ОСОБА_1 встановлена ІІ гр. інвалідності. Причина інвалідності: захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби.
Позивач у позовній заяві зазначає, що вважає необхідним змінити формулювання зроблене у висновку медико-соціальної експертної комісії Захворювання пов`язані з проходженням військової служби на більш точне, та яке передбачене ст. 7 Закону України № 3551 ХІІ Захворювання, так, отримано в наслідок травми отриманої під час виконання обов`язків військової служби та видати нову довідку Полтавської МСЕК.
Позивач просить суд зобов`язати 12 Регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України врахувати отримання ним 25.08.1977 року травми голови з наслідками та змінити формулювання Висновку комісії МСЕК Захворювання пов`язані з проходженням військової служби на Захворювання, так, отримано в наслідок травми отриманої під час виконання обов`язків військової служби.
Слід зауважити, що 12 Регіональна військово-лікарська комісія є штатною військово-лікарською комісією, військово-медичною установою, закладом охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, що підтверджується пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (зі змінами) (далі - Положення №402) та Положенням про 12 Регіональну військово-лікарську комісію (додається).
12 Регіональна військово-лікарська комісія не відноситься до медико-соціальних експертних комісій.
Відповідно до абзацу шостого пункту 4 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, зв`язок інвалідності з пораненням чи іншим ушкодженням здоров`я, отриманим особами, зазначеними в цьому пункті, встановлюється для повнолітніх осіб за висновком медико-соціальної експертизи, для осіб віком до 18 років лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно абзацу першого, третього пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.
Абзацом другим підпункту 1 пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.
Згідно пункту 12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).
З огляду на зазначені правові норми, причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців визначають медико-соціальні експертні комісії, що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я. Позивач вважає необхідним переглянути встановлений йому медико-соціальною експертною комісією причинний зв`язок інвалідності захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби. 12 Регіональна військово-лікарська комісія не відноситься до медико-соціальних експертних комісій та не наділена повноваженнями змінювати формулювання Висновку комісії МСЕК, як зазначає позивач у позовних вимогах. 12 Регіональна військово-лікарська комісія не встановлює причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців. До повноважень 12 Регіональної військово-лікарської комісії, відповідно до підпункту 2.4.5. пункту 2.4 глави 2 розділу Положення № 402, відноситься прийняття постанов, а за необхідності перегляд своїх постанов про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК). Така постанова військово-лікарської комісії може бути підставою для встановлення медико-соціальною експертною комісією причинного зв`язку інвалідності колишнього військовослужбовця згідно пункту 12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317.
ОСОБА_1 у грудні 2022 року звернувся із заявою до 12 Регіональної військово-лікарської комісії з метою встановлення причинного зв?язку його травми отриманої у 1977 році з виконанням обов?язків військової служби.
При розгляді заяви ОСОБА_1 12 Регіональною військово-лікарською комісією було встановлено, що:
ОСОБА_1 проходив військову службу з 27.08.1963 по 11.09.1989;
згідно копії запису на ст. 55 Медичної книжки, у період проходження військової служби з 25.08.1977 по 09.09.1977 лікувався стаціонарно у в/ч НОМЕР_1 з приводу забою лівої скроневої області, струсу головного мозку І ст.;
після лікування ОСОБА_1 було проведено медичний огляд госпітальною військово-лікарською комісією та за ст. 12-д, графи ІІ, Наказу МО № 185 1973 р. визнаний таким, що потребує звільнення від службових обов?язків на 10 календарних днів;
у виписному епікризі причинний зв?язок травми та дані про її обставини відсутні. Перед звільненням з військової служби, 27.03.1989 освідчений ГВЛК в/ч НОМЕР_1 з діагнозом: Деформуючий спондильоз поперекового відділу хребта. Хронічний попереково-крижовий радикуліт з синдромом L5-S1 корінців зліва з незначним порушенням функції, фаза нестійкої ремісії. Віддалені наслідки закритої черепно-мозкової травми з вегето-судинною нестійкістю. ІХС: ХКН І ст., стенокардія напруги, ФК ІІ. Простий короткозорий астигматизм правого ока 0,75Д захворювання, так, отримані у період проходження військової служби. На підставі ст. ст. 15-в, 36-в, 26-в, Розкладу хвороб визнаний придатним до військової служби поза строєм у мирний час, обмежено придатним І ст. у мирний час.
Вичерпний перелік формулювань в яких приймається постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) з військовою службою визначено пунктами 21.5, 21.6 глави 21 розділу ІІ Положення № 402.
Так, відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:
б) Поранення (контузія, травма, каліцтво), так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
д) Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), так, пов`язане з проходженням військової служби - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
При цьому за вказаними приписами формулювання:
Поранення (контузія, травма, каліцтво), так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби (підпункт "б" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402),
Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, так пов`язане з виконанням обов`язків військової служби (підпункт "в" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402),
Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (підпункт "д" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402),
є різними за своїм змістом формулюваннями, які приймаються залежно від обставин, передбачених у вказаних підпунктах.
Таким чином, з метою прийняття постанови ВЛК про причинний зв`язок травми у тому чи іншому формулюванні, військово-лікарській комісії необхідно мати документи, які підтверджують обставини її одержання.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Враховуючи зазначене, твердження позивача, що військовослужбовець, який перебуває на військовій службі постійно вважається таким що виконує обов`язки військової служби не відповідає частині 4 статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
Описані у позовній заяві обставини отримання травми позивачем у 1977 році не підтверджуються належними, достовірними, допустимими, достатніми доказами.
У позовній заяві позивач зазначає, що: під час виконання обов`язків військової служби, 25 серпня 1977 року, повертаючись із службового відрядження по перевірці діяльності Хорольського райвійськкомату на службовому автомобілі марки ГАЗ 69, на відрізку автотраси Київ-Полтава, в районі СМТ Решетилівка, я, крім мене підполковник ОСОБА_2 та водій автомобіля, попали в ДТП, в результаті якої автомобіль перевернувся в кювет, при цьому я отримав забій лівої скроневої області голови та струс головного мозку.. Разом з тим, ні до 12 Регіональної військово-лікарської комісії, ні до суду ОСОБА_1 не надав доказів своїх тверджень зазначених у позовній заяві про обставини одержання ним травми у 1977 році (наприклад, акту службового розслідування, наказів з ІНФОРМАЦІЯ_1 , де він проходив службу, рапортів чи інших документів, які б підтверджували його слова та обставини одержання ним травми у 1977 році). Запис на ст. 55 Медичної книжки, підтверджує лікування позивача стаціонарно у в/ч НОМЕР_1 з приводу забою лівої скроневої області, струсу головного мозку І ст. у період проходження військової служби з 25.08.1977 по 09.09.1977, але не містить інформації про обставини одержання травми.
Враховуючи зазначене, у 12 Регіональної військово-лікарської комісії відсутні підстави для прийняття постанови у формулюванні передбаченому підпунктом б пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402: Травма, так пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Суд зазначає, що прийняття постанов ВЛК у формулюваннях Захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби або Захворювання, так, отримано в наслідок травми отриманої під час виконання обов`язків військової служби пунктами 21.5, 21.6 глави 21 розділу II Положення №402 не передбачено.
Окрім того, зазначається, що визначення причинного зв`язку захворювання, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК, визначені пунктами 21.5 та 21.6 глави 21 розділу II Положення №402, відноситься до дискреційних повноважень відповідної ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідач діяв у відповідності до приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти та приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями ст.90 КАС України, визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч.5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до 12 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (вул. Культури, 5, Харків, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко