Справа № 357/1244/23
Суддя: Кошель Б. І.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/1244/23
Провадження № 2-а/357/35/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Нізовій А. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону 1 роти 3 Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Поберезького Сергія Леонідовича, інспектора батальйону 1 роти 3 Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Швець Леоніда Олександровича про скасування постанов про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із адміністративним позовом до інспектора батальйону 1 роти 3 Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Поберезького Сергія Леонідовича, інспектора батальйону 1 роти 3 Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Швець Леоніда Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи тим, що 18 січня 2023 року інспектор батальйону 1 роти 3 Управління патрульної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції Поберезький С.Л. виніс постанову серії ЕАР №6423389, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн. за порушення ПДР, а саме: керуючи транспортним засобом здійснив проїзд перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушив п. 8.7.3. «з» ПДР України. Окрім того, інспектором батальйону 1 роти 3 Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Швець Л.О. 18 січня 2023 року винесено постанову серії ЕАР №6423403, якою притягнув позвача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. за порушення ПДР, а саме: керуючи транспортним засобом був зупинений за порушення ПДР на вимогу працівників поліції не пред`явив для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на тз, чим порушив п.2.4 «а» ПДР. З постановою позивач не погоджується, оскільки поліцейськими не проводився розгляд справи із дослідженням доказів, не було дотриману процедуру розгляду, не повідомлено позивачу про його права, постанова винесена без позивача, оскільки складалась поліцейським в іншому місці, та без надання особі можливості скористатись правовою допомогою. Окрім того, поліцейський в даному випадку не мав права вимагати у нього пред`явлення посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб та ін., оскільки, на його думку, він будь-яких правил дорожнього руху не порушував і не був учасником дорожньо-транспортної пригоди. А тому, позивач просив суд визнати дії відповідачів протиправними та скасувати постанову серії ЕАР №6423389 та постанову серії ЕАР №6423403 від 18.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 та ч.2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 02 лютого 2023 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02 березня 2023 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, який мотивував тим, що під час патрулювання 18.01.2023 року нарядом патрульної інспекторами роти № З БУПП у Вінницькій області ДПП Поберезьким С.Л. та ОСОБА_2 було зупинено автомобіль Skoda Superb д.н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 керуючи тз здійснив проїзд перехрестя на вимкнену секцію світлофора, чим порушив п.8.7.3.3 ПДР, а саме порушення проїзду на вимкнений сигнал додаткової секції, що забороняє рух у напрямку, вказаному стрілкою та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП України, з накладенням штрафу у розмірі 510 грн. При перевірці документів інспекторам, позивач не пред`явив посвідчення водія для перевірки, чим порушив 2.4 а ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП, за що накладено штраф у розмірі 425 грн. Вказує, що постанови відносно позивача були винесені правомірно, з дотриманням вимог чинного законодавства, тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Зазначає, що факт вчинення порушення підтверджується циклограмою роботи світлофорного об`єкту вищевказано перехрестя та відеозаписом з портативних реєстраторів інспекторів, копії яких надані суду.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18.01.2023 року о 01:14 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Superb д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: вул. Мечникова, м. Вінниця, та був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за адміністративне порушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за порушення ПДР, а саме: керуючи транспортним засобом здійснив проїзд перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушив п. 8.7.3. «з» ПДР України, про що інспектором складено оскаржувану постанову серії ЕАР №6423389.

Окрім того, судом встановлено, що 18.01.2023 року о 01:25 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Skoda Superb д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: вул. Мечникова, м. Вінниця, був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, за порушення ПДР, а саме: керуючи транспортним засобом був зупинений за порушення ПДР та на законну вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на тз, чим порушив п.2.4 «а» ПДР, про що поліцейським складено оскаржувану постанову серії ЕАР №6423403.

Позивач вказує на неправомірність дій поліцейського посилаючись на те, що він мав право не пред`являти посвідчення на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського, оскільки останній йому не довів, що зупинка його транспортного засобу була пов`язана з порушенням правил дорожнього руху.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами (ч.1 ст.286 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 222 КУАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.122,126 КУАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч.2 ст. 122 КУпАП відповідальність наступає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.8.7.3 "з" Правил дорожнього руху вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Як вбачається з наданої представником відповідача циклограми режиму роботи по тактах світлофорного об`єкту ТЦ «Метро», що регулює перехрестя вул. Хмельницьке шосе (а/д М-30,км.382) Об`їздне шосе, станом на 18.01.2023 року, автомобіль позивача здійснив проїзд на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора. Отже, згідно сторінки 2, Схеми роботи світлофорного об`єкта по тактам ТЦ «Метро» станом на 18.01.2023 року вбачається: фаза 1, цифрою 3 позначено напрям руху патрульного автомобіля (лише прямо); згідно сторінки 1, циклограми за напрямом З схематично показано при увімкненому зеленому, зеленому миготливому та жовтому, тобто зі сторони поліцейських при зеленому сигналі світлофора дозволено рух лише прямо. Однак, в протилежному напрямку (рух автомобіля позивача) напрям 2, згідно сторінки 1 позначено вимкнений сигнал додаткової секції, тобто в той час, як патрульним дозволено рух прямо, позивачу рух заборонено (згідно фази 1).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з положеннями ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких перевірка документів, опитування особи, зупинення транспортного засобу.

У статті 32 Закону України №580-VIII "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 35 Закону № 580-VIIІ, поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Наведене свідчить, що у разі порушення водієм ПДР інспектор поліції має право зупинити транспортний засіб та вимагати пред`явлення документів для встановлення особи водія та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у цьому випадку на керування транспортним засобом, тобто реєстраційних документів на транспортний засіб для перевірки правомірності безпосереднього керування водієм цим транспортним засобом.

Із долучених до матеріалів справи позивачем та представником відповідача й дослідженого у судовому засіданні відеозапису видно, що поліцейський після зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував позивач, представився, повідомив причину зупинки його транспортного засобу - порушення ним ПДР, і попросив останнього пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, на що позивач не реагує, а його поведінка є зухвалою.

У розділі 2 ПДР, ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено основні права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів та закріплено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17 висловив правову позицію та наголосив на тому що, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити необхідні документи.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, суд вважає що у спірному випадку у співробітників патрульної поліції були законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача та відповідно перевірки наявності документів передбачених законодавством.

Постанови винесені уповноваженими працівниками поліції на місці вчинення правопорушення у відповідності до ст. 258, 283 КУпАП.

Суд відхиляє доводи позивача про недотримання процедури розгляду справи, оскільки позивачем не надано доказів того, що він вимагав надання йому правової допомоги під час накладення на нього стягнення, або просив відкласти розгляд справи. Натомість, в оскаржуваних постановах міститься відмітка про відмову позивача від роз`яснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Крім того, під час судового розгляду даного позову позивач мав можливість у повній мірі скористатись правами, передбаченими як ст. 268 КУпАП, так і ст. 44, 47 КАС України, зокрема ознайомитись з доказами вчинення ним правопорушення і висловити свої заперечення.

Враховуючи наведені вище обставини і норми законодавства суд дійшов до висновку, що під час адміністративних правопорушень та накладення адміністративних стягнень на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про дорожній рух» ст.ст. 77, 90, 286 КАС України, ст.ст. 122,126, 251, 283-284 КУпАП, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель