Справа № 240/17409/22
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 березня 2023 року

м. Київ

справа №240/17409/22

адміністративне провадження № К/990/7740/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Чиркіна С.М.,

суддів: Єзерова А.А., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 у справі № 240/17409/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У 2022 році ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просила визнання протиправною бездіяльність щодо непроведення нарахування та виплати з 21.07.2022 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що становить дві мінімальні заробітні плати (згідно із законом про Державний бюджет на відповідний рік) та зобов`язання вчинити відповідні дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2022, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023, позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність відповідча щодо непроведення нарахування та виплати позивачці з 21.07.2022 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII у редакції, яка була чинна до 01.01.2015;

- зобов`язано відповідача провести нарахування та виплату позивачці з 21.07.2022 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, визначеного статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції, яка була чинна до 01.01.2015, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

06.03.2023 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, надійшла касаційна скарга позивачки на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 .

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Разом з тим, з огляду на частину п`яту статті 291 КАС України, рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду типової справи може бути оскаржено в касаційному порядку виключно з таких підстав:

1) суд першої та (або) апеляційної інстанції при вирішенні типової справи не визнав її типовою справою та (або) не врахував правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи;

2) справа, в якій судом першої та (або) апеляційної інстанції ухвалено рішення з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, не відповідає ознакам типової справи.

Позивачка покликається на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини п`ятої статті 291 КАС України, не погоджується з визначеною судом апеляційної інстанції розрахунковою величиною для нарахування та виплати позивачці підвищення до пенсії з 01.07.2021 - двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у зразковій справі №240/4937/18 сформулювала правову позицію, яка зводяться до того, що з моменту ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 17.07.2018 № 6-р/2018 відновлено право непрацюючих пенсіонерів, які проживають на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, на щомісячне отримання підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону № 796-ХІІ.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі №240/4946/18 виклала висновок щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини при нарахуванні виплат, яка зводиться до того, що " за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом , яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 37 Закону № 796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.".

Надалі Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.11.2020 у справі № 200/9195/19-а підтримала такий підхід до застосування положень Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 1774-VIII), у пункті 88 постанови дійшла висновку, що " унаслідок уведених Законом № 1774-VIII змін була змінена розрахункова величина з мінімальної заробітної плати на прожитковий мінімум, яка стала застосовуватися для обчислення всіх виплат, де раніше застосовувалася як розрахункова величина мінімальна заробітна плата, а також для обчислення інших платежів та санкцій.".

В іншій постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.".

Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у зразковій справі № 240/4937/18 не формулювала висновок щодо застосування статті 39 Закону № 796-ХІІ у зв`язку з набранням чинності Законом № 1774-VІІІ.

Суди першої та апеляційної інстанції розглянули цю справу врахувавши при вирішенні спору правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у зразковій справі № 240/4937/18, у поєднанні з правовими позиціями, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 11.12.2019 у справі № 240/4946/18 та від 04.11.2020 у справі № 200/9195/19-а, дійшли висновку, що з моменту ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 17.07.2018 № 6-р/2018 відновлено право позивачки на отримання підвищення до пенсії як непрацюючого пенсіонера, який проживає на території радіоактивного забруднення, на підставі статті 39 Закону № 796-ХІІ, розрахунковою величиною для обрахунку якого є два прожиткових мінімуми для працездатних осіб, встановленої законом на 01 січня календарного року.

Таким чином, у справі, що переглядається, відсутні підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини п`ятої статті 291 КАС України, тому рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 не можуть бути предметом касаційного оскарження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За викладених обставин, позивачу необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 у справі № 240/17409/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Надіслати скаржниці копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач: С.М. Чиркін

Судді: А.А. Єзеров

В.М. Шарапа