Справа № 620/453/22
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2023-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/453/22 Суддя першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Височанської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.06.2022, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (також далі - відповідач) про:

- визнання протиправними та скасування рішень від 21.10.2021 №488 «Про внесення змін до рішення Варвинської селищної ради від 09.12.2020 №12 «Про утворення старостинських округів»» та №489 «Про зміни у старостинських округах Варвинської селищної територіальної громади»;

- зобов`язання прийняти рішення про утворення старостинських округів за територіальним принципом у відповідності до вимог статті 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що внаслідок прийняття оскаржуваних рішень 10 населених пунктів колишніх старостинських округів (Леляківського, Калиновицького, Світличненського та село Воскресенське) не увійшли до жодного із новоутворених старостинських округів, тобто залишились поза межами територіальної громади та правового поля, чим порушено права позивача, як жителя села Леляки, та права членів територіальної громади Леляківського старостинського округу, старостою якого був ОСОБА_1 .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 позов задоволено частково. Зобов`язано Варвинську селищну раду Прилуцького району Чернігівської області прийняти рішення про включення села Леляки до одного із утворених старостинських округів на території Варвинської селищної об`єднаної територіальної громади. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зауважує, що судом першої інстанції надана помилкова правова оцінка спірним правовідносинам, а також залишено поза увагою невключення до жодного із старостинських округів таких населених пунктів: селище Саверське, Рубанів, село Калиновиця, Григорівщина, Булавівщина, Сіряківщиина, Світличне, Ященків, Воскресенське.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що позивач є жителем с. Леляки Варвинського району Чернігівської області.

09.12.2020 на першій сесії восьмого скликання Варвинською селищною радою Прилуцького району Чернігівської області прийнято рішення:

- №12 «Про утворення старостинських округів», яким утворено на території Варвинської селищної об`єднаної територіальної громади старостинські округи: Антонівський старостинський округ з центром в с. Антонівка, що складається з сіл Антонівка, Макіївка; Богданівський старостинський округ з центром в с. Богдани, що складається з сіл Богдани, Сіриків; Брагинцівський старостинський округ з центром в с. Брагинці; Гнідинцівський старостинський округ з центром в с. Гнідинці; Дащенківський старостинський округ з центром в с. Дащенки, що складається з сіл Дащенки, Мудре; Журавський старостинський округ з центром в с. Журавка, що складається з сіл Журавка, Кулишівка; Калиновицький старостинський округ з центром в с. Калиновиця, що складається з сіл Калиновиця, Григорівщина, Булавівщина, Сіряківщина; Кухарський старостинський округ з центром в с. Кухарка, що складається з сіл Кухарка, Боханів, Хортиця; Леляківський старостинський округ з центром в с. Леляки, що складається з села Леляки, селища Саверське; Мармизівський старостинський округ з центром в с. Мармизівка, що складається з сіл Мармизівка, Макушиха; Озерянський старостинський округ з центром в с. Озеряни, що складається з сіл Озеряни, Берізка, Тонка; Остапівський старостинський округ з центром в с. Остапівка; Світличненський старостинський округ з центром в с. Світличне, що складається з сіл Світличне, Ященків, селища Рубанів;

- №21 «Про затвердження на посаду старости», яким затверджено ОСОБА_1 на посаду старости Леляківського старостинського округу.

Рішенням сімнадцятої сесії восьмого скликання Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 21.10.2021 №488 внесено зміни до рішення від 09.12.2020 №12 шляхом виключення слів «Брагинцівський старостинський округ з центром в с. Брагинці; Богданівський старостинський округ з центром в с. Богдани, що складається з сіл Богдани, Сіриків; Дащенківський старостинський округ з центром в с. Дащенки, що складається з сіл Дащенки, Мудре; Калиновицький старостинський округ з центром в с. Калиновиця, що складається з сіл Калиновиця, Григорівщина, Булавівщина, Сіряківщина; Кухарський старостинський округ з центром в с. Кухарка, що складається з сіл Кухарка, Боханів, Хортиця; Леляківський старостинський округ з центром в с. Леляки, що складається з села Леляки, селища Саверське; Мармизівський старостинський округ з центром в с. Мармизівка, що складається з сіл Мармизівка, Макушиха; Остапівський старостинський округ з центром в с. Остапівка; Світличненський старостинський округ з центром в с. Світличне, що складається з сіл Світличне, Ященків, селища Рубанів».

А рішенням від 21.10.2021 №489:

- утворено на території Варвинської селищної територіальної громади: Гнідинцівський старостинський округ з центром в с. Гнідинці у склалі села Гнідинці, Остапівка, Дащенки. Мудре, Богдани, Сіриків; Озерянський старостинський округ з центром в с. Озеряни у складі села Озеряни, Берізка, Тонка, Брагинці, Кухарка, Боханів, Хортиця, Мармизівка, Макушиха;

- у рішенні від 09.12.2020 №12 слова «Гнідинцівський старостинський округ з центром в с. Гнідинці», «Озерянський старостинський округ з центром в с. Озеряни, що складається з сіл Озеряни, Берізка, Тонка» виключено.

Уважаючи указані рішення відповідача від 21.10.2021 протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що повноваження щодо утворення старостинських округів є дискреційними та належить виключно селищній раді, яка на пленарному засіданні приймає відповідне рішення більшістю голосів та на власний розсуд, водночас кожний населений пункт територіальної громади повинен бути включений в один із утворених радою старостинських округів з метою забезпечення представництва жителями села своїх інтересів старостою у виконавчих органах відповідної ради. Позаяк с. Леляки, жителем якого є позивач, не входить до жодного з утворених відповідачем старостинських округів на території Варвинської селищної об`єднаної територіальної громади, зазначене є порушенням пункту 2 розділу ІI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розвитку інституту старост» від 14.07.2021 №1638-IX.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з частинами 2, 6 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як розтлумачено рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України (справа громадянки ОСОБА_2 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи) від 25.11.1997 №6-зп «Частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді».

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5, частиною 1 статті 9 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 55 Конституції України, частини 2 статті 2, пункту 2 частини 3 статті 17 КАС України, частини 3 статті 110, частини 2 статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 КАС України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини), права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України.

Крім того у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01.12.2004 №18-рп/2004 дано визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», а саме, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Вищевикладені норми не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно тільки тому, що заявники вважають, що начебто певні обставини впливають на їх правове становище.

Водночас відповідно до частини 1 статті 2, пункту 8 частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 КАС України предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси осіб, тобто суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Тобто право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд установлює, чи щодо особа дійсно має місце факт порушення права, свободи чи інтересу, та це право, свобода або інтерес порушені відповідачем. При цьому обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Зі змісту наведених правових норм випливає, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який має такі ознаки:

(а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання;

(б) пов`язанний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;

(в) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;

(г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово «її»);

(д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду:

а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або

б) порушується (щодо протиправних діянь, які тривають); або

в) створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або

г) мають місце інші ущемлення законних інтересів.

З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №522/3665/17.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 є жителем с. Леляки Варвинського району Чернігівської області, а рішенням Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 09.12.2020 №21 його затверджено на посаду старости Леляківського старостинського округу, що складається з села Леляки та селища Саверське, а тому рішення відповідача від 21.10.2021 №488 в частині, що стосується вказаного старостинського округу, в т.ч. села Леляки та селища Саверське, дійсно впливає на права та інтереси позивача.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що позивачем не доведено, що рішенням відповідача від 21.10.2021 №488 в іншій частині та рішенням від 21.10.2021 №489 порушуються права та інтереси позивача.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право територіальної громади на місцеве самоврядування гарантоване статтею 140 Основного Закону, яким визнається можливість самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. При цьому місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до положень статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР).

Статтею 5 Закону №280/97-ВР передбачено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

У відповідності до частини 1 статті 10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Частинами 1, 4 статті 46 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розвитку інституту старост» від 14.07.2021 №1638-IX (далі - Закон №1638-IX) внесено зміни до статті 54-1 Закону №280/97-ВР, частиною 4 якої встановлено, що старостинський округ утворюється відповідною сільською, селищною, міською радою у складі одного або декількох населених пунктів (крім адміністративного центру територіальної громади), на території якого (яких) проживає не менше 500 жителів. При утворенні старостинських округів враховуються історичні, природні, етнічні, культурні та інші чинники, що впливають на соціально-економічний розвиток таких старостинських округів та відповідної територіальної громади та доповнено частину першу статті 26 пунктом 6-1, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання: утворення старостинських округів, затвердження Положення про старосту, затвердження на посаду та звільнення з посади старости відповідно до закону.

Також пунктом 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №1638-IX зобов`язано сільські, селищні, міські ради у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити відповідно до статті 54-1 Закону №280/97-ВР утворення старостинських округів.

Відповідно до частин 1-2 статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Частиною 10 статті 59 Закону №280/97-ВР визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Зважаючи на те, що Закон №1638-IX набув чинності 01.08.2021, отже до 01.11.2021 відповідачу необхідно було забезпечити утворення на території Варвинської селищної об`єднаної територіальної громади старостинських округів.

Утворення старостинського округу - це формування частини території, що є складовою частиною об`єднаної громади з сукупністю жителів одного чи декількох населених пунктів, яка потребує забезпечення представництва своїх інтересів старостою у виконавчих органах відповідної ради.

Це означає, що рада громади, утворюючи старостинські округи, має право, зокрема, визначати кількість та склад старостинських округів, керуючись нормами чинного законодавства та на власний розсуд: збільшувати їх кількість, шляхом поділу деяких старостинських округів; зменшувати їх кількість, шляхом об`єднання деяких старостинських округів; переносити населені пункти з одного старостинського округу до іншого без збільшення чи зменшення кількості самих округів, забезпечуючи при цьому більш-менш рівномірний розподіл кількості жителів у кожному із таких округів.

Проте чинне законодавство містить вимогу щодо кількості жителів старостинського округу (мінімальна кількість - 500 осіб), натомість не встановлено вимог до площі території старостинських округів або будь-яких інших критеріїв.

Отже, селищна рада наділена повноваженнями щодо утворення, ліквідації та зміни території старостинських округів, про шо на пленарному засіданні приймається відповідне рішення більшістю голосів.

З оскаржуваних рішень вбачається, що їх прийнято відповідачем на виконання вимог пункта 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №1638-IX та у зв`язку із проживанням на території населених пунктів окремих старостинських округів, утворених рішенням Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 09.12.2020 №12, менше 500 жителів.

На підтвердження проживання на території Леляківського старостинського округу станом на 21.10.2021 менше 500 жителів відповідачем надано відповідні облікові картки реєстраційного обліку, зазначене також не заперечується позивачем.

Ураховуючи наведені обставини, оскаржуване рішення від 21.10.2021 №488 в частині виключення Леляківського старостинського округу із рішення від 09.12.2020 №12 «Про утворення старостинських округів» прийняте у відповідності до вимог законодавства та не порушує прав та інтересів позивача.

Водночас апеляційний суд уважає правильним висновок місцевого суду, що кожний населений пункт територіальної громади повинен бути включений в один із утворених радою старостинських округів з метою забезпечення представництва жителів села старостою у виконавчих органах відповідної ради.

Ураховуючи те, що с. Леляки, жителем якого є позивач, не входило до жодного з утворених відповідачем старостинських округів на території Варвинської селищної об`єднаної територіальної громади, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача необхідним є зобов`язання відповідача прийняти рішення про включення села Леляки до одного із створених старостинських округів на території Варвинської селищної об`єднаної територіальної громади.

Колегія суддів звертає увагу, що місцевим судом дійсно залишено поза увагою, що селище Саверське, яке входить до Леляківського старостинського округу, старостою якого був ОСОБА_1 , також не входило до жодного з утворених відповідачем старостинських округів на території Варвинської селищної об`єднаної територіальної громади.

Однак у ході апеляційного розгляду справи судовою колегією установлено, що 18.08.2022 на 29 сесії восьмого скликання Варвинською селищною радою Прилуцького району Чернігівської області прийнято рішення №147, яким внесено зміни до рішень від 09.12.2020 №12 «Про утворення старостинських округів» та від 21.10.2021 №489 «Про зміни у старостинських округах Варвинської селищної територіальної громади», зокрема, включено село Леляки та селище Саверське до Журавського старостинського округу.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 33, 34, 242-244, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька