Справа № 160/21479/21
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2023 року м. Дніпросправа № 160/21479/21

Головуючий суддя І інстанції - Ворона О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді (доповідача): Іванова С.М. ,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТЕН" на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 в адміністративній справі №160/21479/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТЕН" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТЕН" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №8632 від 16.12.2020, №97 від 16.01.2021, №1865 від 25.02.2021, №2410 від 25.03.2021, №2769 від 13.04.2021, №4170 від 10.06.2021;

-зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області () виключити Товариство з обмеженою відповідальністю МІТЕН () з переліку ризикових платників податків.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МІТЕН» до Головного управління ДПС у Житомирській області, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії у справі №160/21479/21 було залишено без розгляду в частині скасування рішень про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №8632 від 16.12.2020, №97 від 16.01.2021, №1865 від 25.02.2021, №2410 від 25.03.2021, №2769 від 13.04.2021 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що строк звернення до суду останнім пропцщений не був, оскільки становить 1095 днів, як то передбачено п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України. Зауважено про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині ненадання позивачу строку на подання заяви про поновлення строку на подання адміністративного позову.

Відзив від відповідача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, а поважні підстави для його поновлення відсутні.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з зазначеними висновками, з огляду на наступні обставини.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду у публічно-правових спорах. Водночас, вона передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права у судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 102.2 статті 102 ПК України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Таким чином, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу.

Верховний Суд, розглядаючи справу №520/6895/19, спірним питанням у якій було застосування строку звернення до суду при оскарженні наказу про проведення перевірки, у постанові від 24 квітня 2020 року застосував системний аналіз норм Податкового кодексу України, врахував сутність і зміст спірних правовідносин, в результаті чого дійшов правового висновку, що законодавець в абзаці першому пункту 56.18. статті 56 Кодексу під висловом «або інше рішення контролюючого органу» розумів саме рішення контролюючого органу, яке безпосередньо впливає на розмір грошового (податкового) зобов`язання платника податків. З огляду на те, що Податковий кодекс України не встановлює спеціального строку звернення до суду з позовом про оскарження наказу про призначення перевірки, то в зазначеному випадку застосуванню підлягав загальний строк звернення до суду, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України.

В розвиток такого правозастосування норм права, які регулюють строк звернення до суду у податкових правовідносинах, в яких в судовому порядку оскаржується інше рішення контролюючого органу (про відмову в реєстрації податкової накладної), яке безпосередньо не стосується нарахування грошового зобов`язання, колегія суддів зазначає таке.

Зміст правовідносин щодо реєстрації податкової накладної, у яких ризики порушення норм податкового законодавства несе не лише особа, яка зобов`язана забезпечити реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, не дозволяє поширити на них порядок і строки оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, визначені пунктом 56.18 статті 56 ПК України, а саме - оскарження у будь-який момент після отримання такого рішення в межах 1095 днів, що дає підстави вважати, що встановлена у пункті 56.18 статті 56 ПК України можливість оскаржити «інше рішення контролюючого органу» у будь-який момент після отримання такого рішення не стосується рішень Комісії контролюючих органів щодо реєстрації податкових накладних / розрахунків коригувань до податкових накладних або відмови у їх реєстрації.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.07.2020 року по справі № 1.380.2019.006119, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Так, колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведені правові висновки Верховного Суду також підлягають застосуванню до позовів про визнання протиправними та скасування рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спірних правовідносин виступає правомірність прийняття відповідачем рішень про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №8632 від 16.12.2020, №97 від 16.01.2021, №1865 від 25.02.2021, №2410 від 25.03.2021, №2769 від 13.04.2021 року.

Отже, строк звернення до суду з адміністративним позовом становить шість місяців з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав та інтересів, та встановлення наведеного факту є обов`язковим при вирішенні судом питання про дотримання позивачем такого строку.

Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, судом не було встановлено дату, коли позивач отримав спірні рішення відповідача, що свідчить про передчасність висновків відносно пропуску останнім строку звернення до суду.

Поряд з вказаним, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 року було відкрито провадження по справі в частині оскарження позивачем наведених рішень податкового органу. Також, в наведеній ухвалі було зазначено, що позов подано у строк, передбачений ст. 122 КАС України.

Колегія суддів апеляційного суд наголошує, що відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, в силу вищенаведеної правової норми, у разі якщо після відкриття провадження по справі судом буде встановлено факт пропуску строку на подання адміністративного позову, останній має надати можливість позивачу подати заяву про поновлення строку на подання адміністративного позову та за результатом її розгляду вирішити питання щодо поважності підстав пропуску строку, враховуючи при цьому тривалість зволікання (об`єктивне не об`єктивне) з поданням адміністративного позову з часу коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про прийняті рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, такий строк позивачу наданий не був, що свідчить про недотримання судом першої інстанції приписів ст. 123 КАС України при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Відтак, з огляду на наведені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку відносно передчасності висновків суду першої інстанції щодо неповажності підстав пропуску строку на подання адміністративного позову та як наслідок безпідставності залишення його без розгляду за наведених в ухвалі суду підстав.

Відповідно до ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є :1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст, ст.308, ст. 310, ст. 316, ст. 320 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТЕН" задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 в адміністративній справі №160/21479/21 скасувати.

Матеріали справи №160/21479/21 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає на підставі ч. 2 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко