Справа № 200/19091/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2023 року справа №200/19091/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 р. у справі № 200/19091/21 (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протоколу протиправним і зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

23 грудня 2021 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа), в якому просить: - визнати протиправним і скасувати протокол комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.11.2021 №174 в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги; - зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу, як особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок отримання захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності відповідно до порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за №975.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається на протиправність протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.11.2021 №174 в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 р. у справі № 200/19091/21 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним і скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке зазначене в протоколі від 11.11.2021 №174, в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу згідно з п. 7 п. 2 ст. 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей і абз. 3 п. 7 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, про безпідставність посилання позивача на наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.12.2021 № 351, яким його було поновлено на військовій службі та знов звільнено з військової служби, оскільки рішення комісії Міністерства оборони України № 174, про скасування якого просить позивач, приймалось 11.11.2021, тобто, ще до видання наказу № 351 від 09.12.2021. Зазначає, що позивач з 29.08.2016 по 07.07.2020 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України. Наказом командира НОМЕР_2 окремого штурмового батальйону (по особовому складу) від 07.07.2020 № 108-РС був звільнений з військової служби у запас та наказом командира військової частини (по стройовій частині) від 07.07.2020 № 184 виключений із списків особового складу військової частини з 07.07.2020. Відповідно до довідки огляду МСЕК серії 12 ААА № 032395 від 29.10.2020, позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 20%, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. Вважає, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Позивач був звільнений з військової служби з 07.07.2020, а ступінь втрати професійної працездатності позивачу було встановлено 29.10.2020, тобто вже після збігу трьох місяців після звільнення з такої служби, тому відповідно до п.7 ст.16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п.7 Порядку №975 права на отримання одноразової грошової допомоги позивач не має. Вважає, що на момент встановлення позивачу ступеня втрати професійної працездатності, чинним законодавством України не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги звільненим військовослужбовцям військової служби за контрактом у разі встановлення останнім ступеня втрати професійної працездатності після спливу трьохмісячного строку після звільнення зі служби. Поновлення, збільшення або зміна встановлених Законом строків (три місяці) чинним законодавством не передбачено, а тому позивачем було невірно застосовані положення законодавства, через що останній не має права на отримання одноразової грошової допомоги. Крім того відповідач посилається на правові висновки які викладені в постановах Верховного Суду від 12.02.2019 по справі № 816/1458/18 і від 17.05.2019 по справі № 1640/2918/18.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_3 , виданого 23.10.2001.

Позивач має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_4 , виданого 15.12.2016.

У довідці Військово-лікарської комісії № 3 від 12.02.2017 зазначено, що поранення позивача пов`язане з проходженням військової служби.

У довідці Військово-лікарської комісії № 2846 від 12.11.2019 зазначено, що захворювання позивача пов`язане із захистом Батьківщини.

Позивача звільнено з військової служби з 07.07.2020, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2020 № 184.

Відповідно до копії довідки МСЕК серії 12 ААА № 032395 від 29.10.2020 ОСОБА_1 установлено ступінь втрати професійної працездатності 20 % на 07.07.2020. Причина втрати професійної працездатності захворювання, які пов`язані із захистом Батьківщини.

Листом Обласного центру медико-соціальної експертизи № 67/243 від 23.03.2021 позивачу повідомлено про те, що його було оглянуто 29.10.2020 на обласній медико-соціальній експертній № 1. Без винесення експертного рішення у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 його було направлено для уточнення ступені функціональних порушень та отримання консультативного висновку в Український Державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України м. Дніпро. Після отримання експертного консультативного висновку Українського Державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України м. Дніпро рішенням обласної МСЕК № 1 від 24.12.2020 встановлено 20% одноразової грошової допомоги. У відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 ступінь втрати працездатності військовослужбовця встановлюється з дня проведення військово-лікарською комісією його огляду, але не пізніше дати звільнення. Рішенням комісії йому установлено 20% одноразової грошової допомоги на дату звільнення 07.07.2020, що вказано в довідці серії 12 ААА № 032395. (Дата надходження направлення на МСЕК форма 088/о 02.10.2020).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року у справі № 200/2587/21-а, яке набрало законної сили, задоволено частково позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо неподання заяви ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності відповідно до ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з відповідним пакетом документів та висновком військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який отримав поранення, контузію, травму, каліцтво, захворювання, у Департамент фінансів Міністерства оборони України. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 подати заяву ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності відповідно до ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з пакетом документів та висновком військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який отримав поранення, контузію, травму, каліцтво, захворювання, у Департамент фінансів Міністерства оборони України. У задоволенні позовних вимог до Міністерства оборони України - відмовлено.

У вказаному рішенні суд зазначив, що позивач вказує, що з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності відповідно до ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей позивач із заявою та пакетом документів звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Доказів такого звернення позивачем суду не надано. Проте, з листа ІНФОРМАЦІЯ_6 № 10/793 від 11.02.21 р. судом встановлено, що вказану заяву було розглянуто та зазначено, що відповідно до довідки МСЕК серія 12ААА №032395, станом на 24.12.2020 року (29.10.2020 року) позивачу було встановлено 20% втрати працездатності без встановлення інвалідності, з причинним зв`язком: захворювання, так пов`язані із захистом Батьківщини.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року у справі № 200/6983/20-а, яке набрало законної сили, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасовано накази Військової частини НОМЕР_1 від 05 червня 2020 року № 207, від 10 червня 2020 року № 220, від 15 червня 2020 року № 227, від 3 липня 2020 року №247 у частині, що стосуються ОСОБА_1 . Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити утриману премію за червень 2020 року. Визнано протиправними і скасовано накази Військової частини НОМЕР_1 від 7 липня 2020 року №184, від 7 липня 2020 року №251, від 7 липня 2020 року №108-РС в частині, що стосуються ОСОБА_1 . Поновлено сержанта ОСОБА_1 на посаді бойового медика 3 штурмового взводу 2 штурмової роти Військової частини НОМЕР_1 . Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу в сумі 323 806,65 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

З витягів з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.12.2021 № 351 випливає, що сержанта ОСОБА_1 поновлено на військовій службі за контрактом на відповідній посаді на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року у справі № 200/6983/20-а та звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

З витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.11.2021 № 174 випливає, що комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги сержанту в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), якого 07.07.2020 звільнено з військової служби та 29.10.2020 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 20% втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12ААА № 032395 від 29.10.2020). Роз`яснено, що згідно з пунктом 7 частини другої статті 16 Закону (у редакції Закону України від 06.09.2018 р. № 2522-VIII) передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Також зазначено, що заявника звільнено з військової служби 07.07.2020, а 29.10.2020 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_4 № 09/01/2011 від 25.11.2021 позивачу повідомлено про те, що згідно протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.11.2021 № 174 комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

До суду позивач надав копію контракту Міністерства оборони України від 20.12.2021 про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах солдатсько-сержантського складу, укладеного між ОСОБА_1 і Міністерством оборони України за погодженням сторін на 5 (п`ять) років.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1 ст. 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з пп. 7 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Відповідно до приписів п.п. 2, 3, 6, 8, 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 7 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975), передбачено, що в разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від, зокрема, 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю строкової військової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби (абзац 3).

Пунктами 12-15 Порядку № 975 передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2019 року у справі № 816/1458/18 і від 17 травня 2019 року у справі № 1640/2918/18 зазначив, що статтею 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка діяла на час настання інвалідності позивача, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Суд звертає увагу на те, що особливістю цієї справи є те, що на момент прийняття відповідачем рішення про відмову в призначенні вказаної допомоги рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року у справі № 200/6983/20-а позивача було поновлено на посаді.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі в здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Суд вважає, що у розумінні положень пп. 7 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII є те, що передбачене цим приписом часове обмеження не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби існує та зберігається виключно в разі законності звільнення військовослужбовця.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що передбачене пп. 7 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII часове обмеження не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби не підлягає застосуванню до позивача, оскільки протиправність звільнення позивача з 07.07.2020 була встановлення рішенням суду у справі № 200/6983/20-а і після поновлення позивача на посаді його наступне звільнення відбулося 09.12.2021. Тобто позивачу встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини до законного звільнення позивача з військової служби.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Наведене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.03.2019 у справі № 1640/2594/18 і в постанові від 30.08.2018 у справі № 817/586/17.

У межах цієї справи судом встановлено виконання позивачем усіх вимог для отримання спірної допомоги, а тому у відповідача відсутні правові підстави для прийняття іншого рішення ніж рішення про призначення одноразової грошової допомоги. Відповідачем не наведено жодних доводів щодо наявності підстав для прийняття рішення про відмову в призначенні спірної допомоги з інших мотивів. Тому суд відхиляє посилання відповідача щодо втручання в його дискреційні повноваження.

Частиною 4 ст. 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 р. у справі № 200/19091/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 р. у справі № 200/19091/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 14 березня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко