Справа № 480/3691/22
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 березня 2023 р. Справа № 480/3691/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року по справі № 480/3691/22

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Юлії Андріївни , третя особа Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" в особі відділення ПАТ "Кредобанк", м.Суми

про визнання незаконними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Юлії Андріївни третя особа Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" в особі відділення ПАТ "Кредобанк", м.Суми про визнання незаконними та скасування постанов.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 15.08.2022 подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2022 року зазначена апеляційна скарга була залишена без руху та наданий десятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2023 року повторно направлено ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2022 про залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 по справі № 480/3691/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Юлії Андріївни третя особа Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" про визнання незаконними та скасування постанов. Надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

07 березня 2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, у якій зазначено, що копія оскаржуваного рішення не була направлена на адресу позивача. Також апелянт зазначає, що її представник отримав копію оскаржуваного рішення 17 липня 2022 року на електронну адресу, однак не мав можливості повідомити позивачку, оскільки ОСОБА_1 перебувала за кордоном та між ними був відсутній зв`язок. Тому зі змістом ухваленого рішення позивачка дізналася з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 08.08.2022 р.

Дослідивши доводи заяви та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця урегульовані статтею 287 КАС України.

Так, згідно ч. 6 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржуване судове рішення прийнято Сумським окружним адміністративним судом 14.07.2022.

Апеляційну скаргу подано до поштового відділення "Укрпошта" 15.08.2022, тобто з пропуском десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Також з матеріалів справи встановлено, що відповідно до супровідного листа від 14.07.2022 судом першої інстанції було надіслано поштою з рекомендованим повідомленням про вручення відправлення копію рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року на адресу позивачки, зазначену в адміністративному позові, а саме: АДРЕСА_1 . При цьому, слід зазначити, що така ж сама адреса вказана позивачкою в поданій апеляційній скарзі.

Однак, до суду повернувся конверт з його вмістом із відміткою, проставленою працівником відділення поштового зв`язку, про повернення поштового відправлення адресату у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Колегія суддів зазначає, що згідно з вимогами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

23 грудня 2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 360/4485/19 зазначив, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Існує також презумпція знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) - кожен вважається таким, що знає закони.

Правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України.

Отже, юридична необізнаність і невірне трактування норм права, відсутність чіткого законодавчого врегулювання певних питань не є поважною причиною для пропуску строку на звернення до суду.

Зі змісту положень КАС України вбачається, що у ньому не визначено граничні межі, у яких адміністративні суди можуть приймати рішення про поновлення строку звернення до суду. Не містить КАС України й конкретних підстав та критеріїв, за якими можливо оцінити поважність причин пропуску відповідного строку.

З цього приводу у ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа «Салов проти України»), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа «Сутяжник проти Росії», п. 38).

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи «Бочан проти України», «Смірнова проти України», «Федіна проти України», «Матіка проти Румунії» та інші).

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Загалом, згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

Отже, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Однак Верховний суд безальтернативно вказує, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Правова позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №120/5780/20-а

Також суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Приписами пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 встановлено, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до ст. 296 КАС України, у апеляційній скарзі зазначається, серед іншого, місцезнаходження юридичних осіб.

Згідно із частиною 2 статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Слід зауважити, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Отже, враховуючи те, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року направлялась на адресу, зазначену в позовній заяві (яка потім зазначена позивачем також і в апеляційній скарзі), однак, поштове відправлення повернулось з відміткою "за закінченням терміну зберігання", колегія суддів не може вважати такі обставини, зазначені позивачкою в клопотанні про поновленні строку на подання апеляційної скарги об`єктивно непереборними.

Крім того, виїзд позивачки за кордон не може вважатись достатньою підставою для визнання поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки згідно з ч.1 ст.60 КАС України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Згідно з ч.7 ст.251 КАС України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Суд зазначає, що позивачкою не надано доказів її перебування поза межами України.

Тобто, в даних правовідносинах позивачка була повідомлена про отримання рішення з моменту коли був повідомлений її представник і виїзд позивачки за кордон не може вважатись поважною підставою пропуску строку на апеляційне оскарження рішення.

З урахуванням вказаного, можливість вчасного подання апеляційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер, а тому підстав для поновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку суд не вбачає та відмовляє у задоволенні заяви з наведених у ній підстав.

При цьому, колегія суддів зауважує, що всі учасники справи є рівними перед законом і судом, зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, в тому числі, при оскарженні судових рішень в апеляційному порядку, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про неухильне виконання покладених на них обов`язків як учасника справи і намір добросовісної реалізації права на апеляційний перегляд справи.

Відтак, з огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що скаржником не зазначено обставин, які перешкоджали подати апеляційну скаргу вчасно та які є об`єктивно непереборними чи істотною перешкодою для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що вказані причини пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою наведені представником апелянта не можуть бути визнані судом, як поважні, а тому у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 необхідно відмовити.

При цьому, інших причин (підстав) для поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження рішення суду позивачем не наведено, як і не надано жодних доказів наявності поважних підстав для поновлення такого строку, немає таких доказів і в матеріалах справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, зважаючи на те, що апелянтом не усунуто недоліків поданої апеляційної скарги, відповідно до вимог п. 4 ч. 1, ч. 3 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне прийняти рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строків на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 - залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 року по справі № 480/3691/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Жованик Юлія Андріївна третя особа Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" в особі відділення ПАТ "Кредобанк", м.Суми про визнання незаконними та скасування постанов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий