Справа № 160/18906/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язати вчинити певні дії, -
28.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточнень від 13.12.2022, просить:
- визнати протиправним та скасувати постанову військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2022 року, що оформлена довідкою №4783 від 28.09.2022р., щодо солдата військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати військово-лікарську комісію військової частини НОМЕР_1 провести військово-лікарську експертизу стану здоров`я солдата військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою визначення ступеня його придатності до військової служби.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він з початком збройної агресії рф добровільно звернувся до військової частини НОМЕР_2 та був зарахований до її складу, наразі перебуває на посаді стрілець-регулювальник комендантської роти в/ч НОМЕР_2 у військовому званні солдат. Позивач зазначає, що до 2022 року не проходив військову службу та не має військового квитка, а має тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 , оскільки у 2020 році за станом здоров`я був визнаний непридатним до військової служби. Перед зарахуванням на службу військово-лікарську комісію для встановлення придатності до служби у лютому-березні 2022 року не проходив. Внаслідок погіршення стану здоров`я його було направлено на стаціонарне лікування до Дніпропетровського обласного алергологічного центру, в якому перебував з 19.08.2022 по 30.08.2022. Звідти він був направлений на лікування до медичного об`єднання Луцької міської територіальної громади, де перебував на стаціонарному лікуванні з 31.08.2022 по 08.09.2022. Однак, проведене лікування результатів не дало. У зв`язку з викладеним, рапортом командира військової частин від 11.09.2022 його було направлено на проходження військово-лікарської експертизи щодо визначення придатності до військової служби. За направленням був оглянутий Військово-лікарською комісією ВЧ № НОМЕР_1 , за висновком якої було встановлено викривлення перетинки носа з порушенням функції, алергічний риніт та визнано придатним до військової служби. Позивач вказує, що за самопочуттям стан здоров`я не покращився, він відчуває постійний головний біль, високий тиск, не може робити фізичні навантаження, відчує себе хворим та не відчує змоги проходити військову службу. Про неспроможність виконувати службові обов`язки повідомив командира частини. У зв`язку з чим, не погоджується з висновком Військово-лікарської комісії ВЧ НОМЕР_1 про придатність до військової служби та вважає, що оскаржувана постанова була винесена внаслідок неналежного медичного огляду, без застосування методу індивідуальної оцінки придатності до військової служби та за наявності незаперечних даних, що здатність до проходження військової служби за станом здоров`я не відновиться, що є порушенням вимог пунктів 6.8., 6.9., 6.10, 6.12 «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402. Позивач вважає, що прийнята Військово-лікарською комісією ВЧ № НОМЕР_1 постанова порушує його права, тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та відновити порушене право у спосіб, визначений у позові.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову.
13.12.2022 на адресу суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали, до якої долучено адміністративний позов (уточнений) із зазначенням офіційної електронної адреси відповідача, код ЄДРПОУ, засвідчених копій доданих до позову документів, відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, примірника позову з додатками третій особі та заяви про поновлення пропущеного строку.
Цією ж ухвалою визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлено позивачу пропущений строк звернення до суду із цим позовом.
Також, ухвалою суду від 02.01.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Військову частину НОМЕР_2 , та запропоновано третій особі подати до суду пояснення до позову або відзиву, дотримуючись вимог ст.ст. 162, 165 КАС України, у десятиденний строк з дня отримання позову або відзиву, у разі його подання відповідачем.
Цією ж ухвалою суду витребувано відповідача письмові пояснення та докази на їх підтвердження в обґрунтування прийняття постанови Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2022 року, що оформлена довідкою №4783 від 28.09.2022р., щодо солдата військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку з недостатнім фінансуванням суду на здійснення витрат на закупівлю поштових марок та оплати послуг відправлення поштової кореспонденції, копія ухвали від 02.01.2023 була направлена учасникам справи засобами електронного зв`язку на їх офіційні електронні адреси та доставлена, про що свідчить звіт про успішне доставлення електронного листа. Копія ухвали разом із позовними матеріалами у паперовому вигляді вручено відповідачу 22.02.2023, що підтверджується розпискою про отримання документів, що міститься в матеріалами справи.
27.02.2023 від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, зважаючи на їх безпідставність та необґрунтованість. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Постанови Військово-лікарської комісії приймаються на підставі розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я. Військовослужбовець, у разі наявності сумніву щодо правильності висновку військово-лікарської комісії, має право звернутись до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку. Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402 на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення з Збройних Сил України, має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно із цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України. Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку. Разом з тим, з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається того, що позивач звертався до регіональної військово-лікарської комісії або Центральної військово-лікарської комісії для перегляду висновку відповідача та не скористався своїм правом на проведення повторно медичного огляду щодо придатності до військової служби, що свідчить про відсутність досудового врегулювання. Надання ж оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду. Відповідачем також зауважено, що в Положенні №402 не визначено порядку оскарження довідок позаштатної військово-лікарської комісії (Військової частини НОМЕР_1 ), постанови ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду ВЛК. У разі погіршення стану здоров`я позивач має право звернутись по команді до вищестоящого командування з рапортом про направлення на обстеження, лікування чи проведення медичного огляду ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби. 3 огляду на викладене, позовні вимоги вважає необґрунтованими, тому просить у задоволенні позову відмовити.
01.03.2023 від відповідача надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву, в обґрунтування якої зазначено про отримання канцелярією копії ухвали лише 14.02.2023.
На підтвердження вказаного надано копію ухвали суду від 02.01.2023 у справі з відміткою вхідної кореспонденції вх.№1071 від 14.02.2023 та з резолюціями до виконання від 14.02.2023.
Розглянувши подану відповідачем заяву та наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.
Приписами частини першої статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Згідно з частиною п`ятою статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
За змістом пункту 1 частини першої статті 175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 02.01.2023 встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов. Копія ухвали скерована засобами електронного зв`язку на електронну пошту відповідача. Копію ухвали суду від 02.01.2023 разом із позовними матеріалами у паперовому вигляді отримано 22.02.2023 в приміщені суду, що підтверджується наявною у справі розпискою.
Положеннями статті 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14.03.2022 № 133/2022 передбачено продовження строку дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня строком на 30 діб.
Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року.
Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.
Указом Президента України від 17 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 21 листопада 2022 року.
Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, тобто до 19 лютого 2023 року.
Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, тобто до 20 травня 2023 року.
З огляду на викладене, враховуючи наведені представником відповідача доводи та встановлені обставини, виходячи із завдань адміністративного судочинства, а також з метою забезпечення реалізації процесуальних прав учасників справи в умовах воєнного стану, суд не вбачає правових підстав для відмови відповідачу у задоволенні клопотання та вважає за необхідне визнати причини пропуску строку на подання відзиву поважними та прийняти відзив на позовну заяву.
Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Військової частини НОМЕР_2 , письмових пояснень на адресу суду не надходило.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документований паспортом громадянина України № НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_5 (а.с.55), виданого від 11.06.2020 згідно із наказом МОУ від 21.11.2017 №610, непридатний до військової служби, призовною комісією Індустріального РТЦК зарахований у запас 26.05.2020.
01.03.2022 відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.03.2022 №10 солдат запасу ОСОБА_1 був зарахований до складу Військової частини НОМЕР_2 стрільцем-регулювальником 2 комендантського відділення комендантського взводу, ВОС 100915А. шпк «солдат», призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 - 01.03.2022 (а.с.57).
Відповідно до довідки Військової частини № НОМЕР_6 від 16.03.2022 (а.с.56) солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).
06.09.2022 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_2 з рапортом щодо надання йому направлення на ВЛК комісію згідно з Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (а.с.60).
11.09.2022 командир комендантської роти старший лейтенант ОСОБА_2 звернувся із рапортом до командира Військової частини НОМЕР_2 про направлення стрільця-регулювальника 2 комендантського відділення 1 комендантського взводу комендантської роти солдата ОСОБА_1 для проходження ВЛК для встановлення придатності до військової служби (а.с.16).
Згідно із Медичною характеристикою, складеною 11.09.2022 начальником медичного пункту в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 , солдат, стрілець-регулювальник комендантської роти в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 за медичною допомогою до медичного пункту управління бригади звертався зі скаргами на слабкість, утруднене дихання. Значне погіршення стану з середини серпня, отримав направлення в в/ч НОМЕР_1 , звідти був направлений на лікування в обласний алергологічний Центр, де перебував на стаціонарному лікуванні з 19.08.2022 по 30.08.2022. З 31.08.2022 перебував на лікуванні в медичному об`єднанні Луцької міської територіальної громади, де перебував на стаціонарному лікуванні з 31.08.2022 по 08.09.2022 (а.с.59).
24.09.2022 командиром Військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_4 було видано направлення №232 на огляд військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_1 з метою визначення придатності до військової служби солдату, стрілець-регулювальнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попереднім діагнозом «Поліноз з клінічними проявами риніту, конюктивіту. Хр, вазомоторний риніт, загостення».
Для встановлення ступеня придатності до військової служби Військово-лікарською комісією Військової частини НОМЕР_1 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2022 №4783 проведено 28.09.2022 медичний огляд солдата ОСОБА_1 , 2000 р.н., НОМЕР_2 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_3 у березні 2022 р., діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Викривлення перетинки носа з порушенням функції. Алергічний риніт. Висновок: Захворювання НІ, не пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статі 45г графи II Розкладу хвороб - придатний до військової служби.
29.09.2022, не погодившись з висновком Військово-лікарської комісії, викладеного у довідці від 28.09.2022 №4783, позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 з рапортом, в якому зазначив, що з висновком ВЛК не погоджується, оскільки продовжує хворіти і не може витримувати фізичні навантаження. Позивач також просив прийняти та зареєструвати його рапорт, не надавати йому наказів, оскільки на день звернення він не спроможний їх виконувати за станом здоров`я, не рахувати його в СЗЧ (а.с.63-64). У рапорті від 29.09.2022 також повідомив про намір звернутись за захистом порушеного права до суду.
18.10.2022 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із рапортом, в якому доповів про продовження лікування та перебування на стаціонарному лікуванні в лікарні, та просив надати йому направлення до Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім.Мечникова, оскільки у найближчий час виконання обов`язків солдата Військової частини № НОМЕР_2 вважає неможливим за станом здоров`я (а.с.23).
18.10.2022 командиром Військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_4 було видано направлення №306 на консультацію вузькопрофільних спеціалістів/стаціонарне лікування в в/ч НОМЕР_1 солдату, стрільцю-регулювальнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попереднім діагнозом «Аномалія Кімерлі. Цефалгічний синдром» (а.с.61).
Надалі, вважаючи постанову Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 , викладену у довідці від 28.09.2022 №4783, протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює та визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закону №3543-ХІІ у редакції, чинній на час спірних відносин).
Згідно з статтею 1 Закону № 3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Мобілізаційний план - сукупність документів, які визначають зміст, обсяги, виконавців, порядок і строки здійснення заходів щодо мобілізаційного розгортання Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, системи забезпечення життєдіяльності населення на функціонування в умовах особливого періоду.
Згідно з абзацом 1 частини першої статті 22 Закону №3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до частини другої статті 22 Закону №3543-ХІІ громадяни, які перебувають у запасі і не призвані на військову службу або не залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, під час мобілізації, можуть бути відповідно до закону залучені до виконання робіт, які мають оборонний характер.
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу (частина четверта статті 22 Закону №3543-ХІІ).
За змістом частини п`ятої статті 22 Закону №3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Поряд з цим, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XIIу редакції на час спірних відносин).
За змістом частин першої, другої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
За змістом частини першої статті 2 Закону №2232-XII проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (частина третя статті 2 Закону №2232-XII).
За змістом частини 12 статті 2 Закону №2232-XII кожен громадянин України, вперше вступаючи на військову службу до Збройних Сил України, інших військових формувань, особисто складає Військову присягу на вірність Українському народу і скріплює її власноручним підписом. Іноземець або особа без громадянства, який (яка) вперше приймається на військову службу до Збройних Сил України, бере офіційне зобов`язання неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати обов`язки військової служби.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-XII).
Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.
Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Згідно із підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
ЦВЛК має право, серед іншого, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2. розділу I цього Положення; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів адміністративного розслідування, матеріалів дізнання або судового розгляду, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребовування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402).
Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункт 2.3.5. пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402).
До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК (підпункт 2.6.1 пункту 2.6. глави 2 розділу І Положення №402).
Перелік військових лікувальних закладів, військових частин, лікувально-профілактичних закладів, в яких організовуються позаштатні постійно діючі ВЛК (ЛЛК), разом зі списком голів та заступників голів цих ВЛК (ЛЛК) на наступний календарний рік затверджує голова ЦВЛК за поданням начальників штатних ВЛК регіонів (підпункт 2.6.6. пункту 2.6. глави 2 розділу І Положення №402).
Відповідно до підпунктів 2.6.7.-2.6.10. пункту 2.6. глави 2 розділу І Положення №402 на підставі затвердженого переліку начальник ВМКЦ регіону своїм наказом призначає позаштатні постійно діючі ВЛК, їх персональний склад і визначає порядок їх роботи.
Головою позаштатної постійно діючої ВЛК призначається лікар, найбільш підготовлений з питань військово-лікарської експертизи, який має досвід роботи у військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладах та пройшов підготовку (удосконалення) з військово-лікарської експертизи.
До складу ВЛК, створеної у цивільному лікувально-профілактичному закладі, за рішенням начальника ВМКЦ регіону може бути введений військовий лікар - представник найближчого військового лікувального закладу, медичної служби військової частини.
Для огляду кандидатів, відібраних для оволодіння водолазними спеціальностями, і курсантів навчального центру (військової частини) створюється позаштатна постійно діюча ВЛК у складі: голови - лікаря-фізіолога, заступника голови - водолазного спеціаліста, членів - лікарів-спеціалістів, вказаних у підпункті 2.6.2 пункту 2.6 розділу I Положення, і секретаря.
Позаштатні ВЛК здійснюють службове листування через діловодство військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладів, військових частин, при яких ці комісії утворені.
Забезпечення позаштатних ВЛК медичною технікою та майном, медичними приладами, інструментами, медикаментами, господарським інвентарем, меблями, речовим майном і канцелярським приладдям, виділення їм приміщення і забезпечення комунальними послугами покладається на військові лікувальні, цивільні лікувально-профілактичні заклади, військові частини, при яких ці комісії утворені.
Відповідно до підпункту 2.6.11. пункту 2.6. глави 2 розділу І Положення №402 документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою військового лікувального, цивільного лікувально-профілактичного закладу, військової частини, при яких ці комісії утворені.
Згідно з пунктом 1.1. глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.
Відповідно до пункту 1.2. глави 1 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Відповідно до підпункту б пункту 6.1. глави 6 розділу II Положення №402 направлення на медичний огляд проводиться військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Військовослужбовці оглядаються ВЛК у військових лікувальних закладах за територіальним принципом (пункт 6.6. глави 6 розділу II Положення №402).
Відповідно до пункту 6.8. глави 6 розділу II Положення №402 на осіб, які проходять медичний огляд амбулаторно, заводиться Картка обстеження та медичного огляду, при стаціонарному огляді - історія хвороби. Огляд військовослужбовців обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, окулістом, оториноларингологом (військовослужбовців-жінок - гінекологом), а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, флюорографічне дослідження органів грудної клітини. Потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями.
За змістом пункту 6.9. глави 6 розділу II Положення №402 при медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. ВЛК враховує їх вік, освіту, військовий фах, підготовку, досвід, фактичну працездатність, спрямованість до подальшого проходження військової служби, думку командування і начальника медичної служби військової частини, викладені у службовій та медичній характеристиках, та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я.
Пунктом 6.10. глави 6 розділу II Положення №402 визначено, що медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії). Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.
У разі коли є незаперечні дані, що здатність до проходження військової служби за станом здоров`я не відновиться, постанова ВЛК про потребу військовослужбовців у відпустці за станом здоров`я не приймається, а вирішується питання про придатність їх до військової служби (пункт 6.10. глави 6 розділу II Положення №402).
Пунктом 20.1. глави 20 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК.
Згідно із пунктами 21.1., 21.2. глави 21 розділу ІІ Положення №402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 , оформленої довідкою від 28.09.2022 №4783, за результатами медичного огляду солдата ОСОБА_1 військово-лікарською комісією діагностовано: Викривлення перетинки носа з порушенням функції. Алергічний риніт. Висновок: Захворювання НІ, не пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 45г графи II Розкладу хвороб позивача визнано придатним до військової служби.
Як вбачається з довідки ВЛК від 28.09.2022 №4783, вона прийнята за результатами медичного огляду та на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Додатком 1 до Положення № 402 викладено Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, яким визначено контингенти, що проходять медичний огляд за графами.
У графі ІІ Додатку 1 до Положення № 402 визначено такий контингент, яких стосується: «Громадяни, військовослужбовці, які приймаються, призиваються та проходять військову службу осіб рядового, сержантського та старшинського складу, прапорщики (мічмани)».
Відповідно до статті 45 Додатку 1 до Положення №402 «Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби» включено: гострі респіраторні інфекції верхніх та нижніх дихальних шляхів, грип та пневмонія, інші хвороби верхніх дихальних шляхів J00 - J39 (викривлення носової перетинки, поліпи порожнин носа, хронічний фарингіт, назофарингіт, ларингіт, ларинготрахеїт, хронічний синусит, озена, аденоїди, хронічні хвороби мигдаликів).
Відповідно до пункту г) статті 45 Розкладу хвороб віднесено «хронічний декомпенсований тонзиліт», графа ІІ відповідно до вказаного пункту містить наступний висновок «придатні до військової служби».
Додатком 2 до Положення №402 викладені Пояснення щодо застосування статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Так, згідно із вказаними Поясненнями до статті 45 «Хвороби органів дихання (J00-J99), їх наслідки» під хронічним декомпенсованим тонзилітом слід розуміти одну із форм хронічного тонзиліту, яка характеризується частими загостреннями (2 - 3 рази на рік), втягненням у запальний процес білямигдаликової тканини, регіонарних лімфовузлів та наявністю гнійно-казеозних пробок у лакунах мигдаликів. Інші форми хронічного тонзиліту не дають підстав для застосування цієї статті, не перешкоджають проходженню військової служби, навчанню у ВВНЗ, військових ліцеях.
Обґрунтовуючи протиправність висновку ВЛК про визнання його придатним до військової служби, позивач вказує, що наявна у нього хронічна хвороба є такою, яка виключає його придатність до військової служби.
Суд зазначає, що постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я.
Водночас, Положенням №402 не визначено алергічний риніт, викривлення носової перетинки, за умови вільного носового дихання, перешкодою для військової служби.
З приводу доводів позивача про те, що висновки ВЛК про придатність до військової служби необґрунтовані, прийняті внаслідок неналежного медичного огляду, без застосування методу індивідуальної оцінки придатності до військової служби, суд зауважує, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 , який підлягає застосуванню в силу положень частини 5 статті 242 КАС України.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Поряд з цим, судом враховано, що згідно із карткою обстеження та медичного огляду №4783 солдата ОСОБА_1 , в ній вбачається проходження військовослужбовцем медичного огляду хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, дерматологом, оториноларингологом, додаткових методів дослідження: були відібрані загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, флюорографічне дослідження органів грудної клітини: серце та легені без патологій.
За результатами медичного обстеження спеціалістами: за висновком терапевта дихання везикулярне, хрипів немає, тони серця ясні, ритмічні, даних за патологію дихальних шляхів немає, придатний до військової служби; за висновками хірурга здоровий, придатний до військової служби; за висновком оториноларинголога викривлення перетинки носа з порушенням функцій, алергічний риніт, захворювання не пов`язане з проходження в/служби, придатний до військової служби; за висновком дерматовенеролога шкіряні покрови без висипів, РМП дослідження негативний, діагноз - здоров.
Отже, кожний спеціаліст ВЛК записав висновок про стан здоров`я позивача, дату огляду та підписав висновок із зазначенням свого прізвища та ініціалів і скріпив особистою печаткою.
Крім того, у картці обстеження та медичного огляду №4783 відсутні дані про перебування на диспансерному обліку з приводу хронічних захворювань, міститься особистий підпис обстежуваного щодо повноти наданої інформації щодо стану здоров`я.
За таких обставин, з матеріалів справи судом не встановлено порушення процедури проведення військово-лікарської експертизи, наявність окремих думок голови або членів комісії також не встановлено.
Довідка ВЛК в/ч НОМЕР_1 від 28.09.2022 №4783 за формою та змістом відповідає Додатку 4 до Положення №402, підписана головою ВЛК підполковником медичної служби ОСОБА_5 , секретарем ВЛК ст.сержантом взк ОСОБА_6 та скріплена гербовою печаткою в установленому порядку. Згідно із карткою обстеження та медичного огляду №4783 висновок ВЛК про придатність до військової служби прийнято всіма членами ВЛК без зауважень.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених норм права та встановлених обставин, порушень процедури проведення медичного огляду ВЛК в/ч з метою визначення ступеню придатності до військової служби в межах спірних відносин не встановлено, а позивачем не надано доказів, які б свідчили про порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення ВЛК.
Суд також звертає увагу на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, де Суд зробив правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
У разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку щодо ступеня його придатності до військової служби, він не обмежений у праві звернення до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідної постанови ВЛК.
Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України Центральну військово-лікарську комісію визначено керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України, на яку покладається, зокрема, розгляд скарг з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; надано право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Однак, позивачем не надано доказів звернення до ЦВЛК у встановленому законодавством порядку із скаргою з питань військово-лікарської експертизи, в тому числі щодо перегляду висновку ВКЛ Військової частини НОМЕР_1 про придатність його до військової служби, відповідних доказів матеріали справи не містять.
З приводу доводів позивача, які стосуються його медичного огляду, здійсненого у 2020 році, суд зауважує, що предметом розгляду у даній справі є довідка військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2022 №4783, тому суд не може надавати оцінку аргументам, які не стосуються предмету спору.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати позицію суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує її обґрунтованість.
Натомість в даному випадку позивачем не підтверджено належними доказами обставин, якими обґрунтовує заявлені вимоги, та не доведено неправомірності рішення, що оскаржується.
За таких обставин, враховуючи те, що в ході розгляду даної справи судом не було встановлено допущення з боку відповідача порушень вимог чинного законодавства, які б стосувались саме процедури проведення медичного огляду позивача та оформлення його результатів у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_9 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язати вчинити певні дії - відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Рішення суду набирає законної сили до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 13.03.2023.

Суддя М.М. Бухтіярова