Справа № 120/3687/22
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань роз`яснення рішення суду

м. Вінниця

13 березня 2023 р. Справа № 120/3687/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши в письмовому провадженні заяву про роз`яснення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням від 11.06.2022 позов задоволено частково.

27.02.2023 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про роз`яснення вказаного рішення суду. Заява мотивована тим, що позивач та відповідач по-різному сприймають, трактують та по-різному розуміють рішення суду від 13.06.2022. Позивач зазначає, що відповідач не виконує рішення, висунувши додаткову вимогу про надання документів про прийом та звільнення з підприємства для підтвердження стажу, хоч ні до суду, ні і на час розгляду та на теперішній момент, ці питання не були спірними, і жодною зі сторін не ставились під сумнів. Як вказано у заяві, відповідач, ігноруючи рішення суду та вимоги Порядку № 22-1, знову поклав на позивача обов`язок про надання додаткових довідок про прийняття та звільнення його (позивача) з роботи. При цьому навіть отримавши затребувані накази (про прийом та звільнення з підприємства), їх не розглянув та рішення суду відповідач належним чином не виконав.

Таким чином, як зазначає позивач, підставою для звернення до суду із цією заявою стало те, що виникли розбіжності в розумінні того, чи зобов`язаний відповідач здійснювати перерахунок пенсії позивача із урахуванням зазначених довідок, маючи претензії виключно до невідповідності зразкам, і не маючи претензій по тексту, суті, смислу, фактичних цифр та змісту загалом. При цьому позивач вказує, що необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, є елементи неясності та невизначеності, так як останнє є незрозумілим для осіб які мають, (але не бажають) його виконати.

Частиною третьою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

З огляду на викладене і враховуючи те, що розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд доходить висновку, що подану позивачем заяву також належить розглянути в письмовому провадженні.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Визначаючись щодо заяви про роз`яснення судового рішення, суд виходив з такого.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Зі змісту наведеного у ч. 1 ст. 254 КАС України законодавчого припису суд робить висновок, що роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, та зумовлено нечіткістю судового рішення за змістом, коли таке є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Як роз`яснив Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові №7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду (пункт 19).

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Відповідно до змісту резолютивної частини рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.06.2022 у справі № 120/3687/22 суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.08.2021 про здійснення перерахунку пенсії із урахуванням заробітної плати (доходу) за період з 1993 року по 1997 рік, визначеної у довідках №№018/1к від 18.01.1994, №011/3к від 17.01.1995, №11/4/ок від 17.01.1996, №0406 від 21.01.1998, виданих КМП "Триза". Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.08.2021 про здійснення перерахунку пенсії із урахуванням заробітної плати (доходу) за період з 1993 року по 1997 рік, визначеної у довідках № №018/1к від 18.01.1994, №011/3к від 17.01.1995, №11/4/ок від 17.01.1996, №0406 від 21.01.1998, виданих КМП "Триза", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Оцінюючи дії відповідача щодо невзяття до уваги поданих позивачем до заяви від 26.08.2021 довідок про заробітну плату №018/1к від 18.01.1994, №011/3к від 17.01.1995, №11/4/ок від 17.01.1996, №0406 від 21.01.1998 за період роботи з 1993 року по 1997 рік, що видані КМП "Триза" як таких, що на думку відповідача, не відповідають вимогам, що визначені Законом № 1058-IV та Порядком №22-1, суд виходив з того, що вказані довідки підписані директором та головним бухгалтером КМП "Триза", скріплені печаткою даного підприємства та містять усі обов`язкові відомості про помісячний/річний розмір заробітної плати позивача за період з січня 1993 року по грудень 1997 року.

Проаналізувавши норми п.п. 4. 1, 4.2. 4.7 Порядку 22-1, ч. 3 ст. 44 Закону 1058-IV, суд зробив висновок, що при зверненні особи із заявою про призначення/перерахунку пенсії, а також поданні особою документів, що підтверджують відомості про трудовий стаж та заробітну плату, пенсійний орган у першу чергу має здійснити дії відповідно до п. 4.2 Порядку №22-1, а разі сумніву в розмірі заробітної платні, яка враховується при обчисленні пенсії, орган ПФУ право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому суд вказав, що правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія.

Суд зазначив, що наявність сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають врахуванню вказаної вище довідки. Пенсійний орган не може нівелювати відомості довідки про заробітну плату та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу та одержаної заробітної плати.

Суд звернув увагу на те, що вказані довідка видані у 1994-1998 року, в той час як Порядок №22-1 набрав законної сили 27.12.2005.

Суд дійшов висновку, що у даному випадку відповідач не здійснив належних та достатніх дій, які визначені Порядком №22-1, а на свій власний розсуд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у перерахунку пенсії позивачеві, не заперечуючи при цьому наявний період роботи останнього та отримання заробітної плати з 1993 по 1997 роки, чим позбавив його права на належне обчислення розміру пенсії.

Оскільки в межах спірних правовідносин відповідачем не здійснено належного розгляду заяви позивача про врахування відомостей про заробітну плату на підставі довідок про заробітну плату №018/1к від 18.01.1994, №011/3к від 17.01.1995, №11/4/ок від 17.01.1996, №0406 від 21.01.1998 за період роботи з 1993 року по 1997 рік, виданих КМП "Триза", суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача в цій частині буде визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви позивача від 26.08.2021 про здійснення перерахунку пенсії із урахуванням заробітної плати (доходу) за період з 1993 року по 1997 рік, визначеної у довідках № №018/1к від 18.01.1994, №011/3к від 17.01.1995, №11/4/ок від 17.01.1996, №0406 від 21.01.1998, виданих КМП "Триза".

Надаючи правову оцінку рішенню Вінницького окружного адміністративного суду від 13.06.2022, суд приходить до переконання, що воно є чітким і зрозумілим, в ньому наведено мотиви, з яких суд дійшов висновку щодо задоволення позову, терміни, вжиті у ньому, відповідають змістові законодавства України, ці терміни чітко співвідносяться із поняттями, які вони означають. Також текст правової норми, застосованої судом, відтворений без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд надає своє тлумачення її змісту з відповідними висновками в контексті аналізу обставин справи.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що судове рішення є зрозумілим, оскільки не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що у разі незгоди із діями відповідача щодо виконання судового рішення, позивач має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду в порядку, встановленому ст. 383 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 254, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.06.2022 у справі № 120/3687/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович