Справа № 260/3008/22
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2023 рокум. Ужгород№ 260/3008/22
14:40 год
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: адвокат Захарчук Іван Іванович,

відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 - представник не з`явився,

відповідач 2: Військова частина НОМЕР_1 - представник у судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в особі представника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 07 березня 2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 13 березня 2023 року.
19 серпня 2022 року ОСОБА_1 через уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою просить:1) визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову студента Херсонського національного технічного університету ОСОБА_1 по мобілізації під час воєнного стану до військової частини НОМЕР_1 неправомірними; 2) зобов`язати відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4 надати ОСОБА_1 відстрочку в порядку ст.23 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з подальшим звільненням його з військової служби, оскільки в інший спосіб поновити порушені права позивача ОСОБА_1 неможливо.

24 серпня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у даній адміністративній справі. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 до 15 вересня 2022 року надати належним чином засвідчені копії розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_6 про призов ОСОБА_1 до в/ ч НОМЕР_1 та заяви ОСОБА_1 , зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_7 за вх.№498 від 04.03.2022.

07 вересня 2022 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог. Відповідно до позовної заяви в новій редакції позивач просить суд: 1) визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову студента Херсонського національного технічного університету ОСОБА_1 по мобілізації під час воєнного стану як особу яка не була військовозобов`язаним чи резервістом і не мала досвіду військової служби до військової частини НОМЕР_1 протиправними; 2) зобов`язати відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4 надати ОСОБА_1 відстрочку в порядку ст.23 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з подальшим звільненням його з військової служби, оскільки в інший спосіб поновити порушені права позивача ОСОБА_1 неможливо; 3) визнати дії військової частини НОМЕР_1 по зарахуванню ОСОБА_1 до особового складу військової частини НОМЕР_1 з призначенням відповідну посаду до складу 5-ї резервної роти таким, що з 04.03.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків - протиправними, оскільки в інший спосіб поновити порушені права позивача ОСОБА_1 неможливо; 4) зобов`язати відповідача - військову частину НОМЕР_1 звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби через службову невідповідність, оскільки він із-за порушення нормативних актів про мобілізацію був незаконно зарахований до особового складу військової частини, немає досвіду військової служби, військове звання присвоєно незаконно, військово-облікова спеціальність 600 543А визначена незаконно, натомість він не відповідає займаній посаді.

Крім того, просили суд залучити до участі у справі як співвідповідача Військову частину НОМЕР_1 .

28 вересня 2022 року ухвалою суду прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог від 07 вересня 2022 року (вх. №18916/22). Задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі в справі відповідача 2 - Військову частину НОМЕР_1 . Зобов`язано позивача направити на адресу залученого відповідача 2 копію заяви про збільшення позовних вимог від 07 вересня 2022 року з додатками, докази чого подати суду до 30 вересня 2022 року. Встановлено відповідачу 1 та відповідачу 2 новий строк для подання відзиву на заяву про збільшення позовних вимог - протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали про прийняття до розгляду заяви про збільшення позовних вимог. Повторно витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином засвідчені копії розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_6 про призов ОСОБА_1 до в/ ч НОМЕР_1 та заяви ОСОБА_1 , зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_7 за вх.№498 від 04.03.2022. Витребувані докази необхідно було направити за адресою Закарпатського окружного адміністративного суду до 13 жовтня 2022 року.

04 листопада 2022 року судом за невиконання вимог ухвал суду від 24 серпня 2022 року та від 28 вересня 2022 року накладено на відповідача 1 штраф у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 600,00 грн. та витребувано повторно від ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином засвідчені копії розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_6 про призов ОСОБА_1 до в/ ч НОМЕР_1 та заяви ОСОБА_1 , зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_7 за вх.№498 від 04.03.2022.

27 грудня 2022 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача 1 про зупинення провадження у справі.

1. Позиції сторін.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 призову на строкову військову службу, у відповідності до частини 7 статті 1 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» не підлягав і такої не проходив. З іншої сторони, він мав законне право на відстрочку у випадку призову по мобілізації. Так, з наданих документів убачається, що ОСОБА_1 являється студентом Херсонського національного технічного університету денної форми навчання (за державним замовленням) факультету інформаційних технологій та дизайну. Право ОСОБА_1 на відстрочку від призову по мобілізації гарантоване законом. А саме, частиною першою статті 23 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що: «не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: здобувачі фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти; які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти». Задля безумовного виконання вказаних норм закону і реалізації свого права на звільнення з військової служби внаслідок незаконного призову по мобілізації ОСОБА_1 подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 . Проте, такий рапорт задоволено не було, йому було рекомендовано звернутися з позовом до адміністративного суду. Внаслідок протиправних дій відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_8 про призов ОСОБА_1 в порядку мобілізації до військової частини НОМЕР_1 порушені його конституційні та цивільні права, право на відстрочку.

07 листопада 2022 року представником відповідача 1 до суду подано відзив на позовну заяву (а.с. 112-130), відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_8 для постановки на військовий облік, станом на 01.03.2022 року, позивач не повідомляв про наявність у нього підстав для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у відповідності до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та не додав жодних підтверджуючих документів, натомість власноруч без жодного примусу та тиску написав заяву про призов на військову службу за мобілізацією. Скарг на стан здоров`я та щодо вчинення будь-яких незаконних дій відносно останнього, не заявляв. Таким чином, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 був призваний на військову службу під час мобілізації та призначений у команду військової частини НОМЕР_1 . Враховуючи те, що на момент призову на військову службу жодних заяв (чи документів) про підстави для відстрочки, жодних скарг на стан здоров`я чи будь яких інших заперечень стосовно проходження військової служби від позивача не надходило, слід вважати, що дії першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо призову ОСОБА_1 та направлення його для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 вчинені відповідно до норм чинного законодавства. Також просять звернути увагу суду, що до моменту переведення в зону військових дій (протягом декількох місяців) позивач про підстави для відстрочки не заявляв. Вважають, що відсутність заяв позивача на момент призову та добровільна служба у військовій частині НОМЕР_1 до моменту переведення в зону військових дій і було проявом згоди ОСОБА_1 бути мобілізованим і виконувати конституційний обов`язок, щодо захисту суверенітету та територіальної цілісності. При цьому, слід зазначити, що відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» перелік підстав для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану є чіткими та вичерпними, позивач не відноситься до жодної з вказаних категорій громадян, а тому дана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки не має законних підстав для виключення його із списків особового складу військової частини. Крім того, звертають увагу суду, що оскільки на даний момент позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України будь-які питання, що стосуються порядку проходження ним військової служби, його переведення в іншу військову частину або звільнення з військової служби відносяться до виключної компетенції командира військової частини НОМЕР_1 .

26 грудня 2022 року представником відповідача 2 до суду подано письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог, (а.с. 152-155), відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_9 подав до суду разом із відзивом на позовну заяву завірену копію заяви ОСОБА_3 від 01.03.2022 року в якій військовослужбовець власноручно зазначив: «На підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» прошу вас призвати мене на військову службу та видати військово-обліковий документ». При цьому, у заяві ОСОБА_3 відсутні посилання на будь-які підстави для можливості отримання відстрочки від мобілізації. Також до заяви не було долучено жодних документів, які б дозволяли встановити такі обставини. Таким чином, ОСОБА_3 добровільно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 із проханням призвати його на військову службу по мобілізації. Про наявність будь-яких підстав для відстрочки від мобілізації ОСОБА_3 не повідомив і не надав документи на підтвердження таких підстав. Позивач у своєму позові не наводить обґрунтування і не посилається на докази, які б підтверджували обізнаність ІНФОРМАЦІЯ_8 про наявність підстав для надання відстрочки від мобілізації ОСОБА_3 станом на дату призову останнього на військову службу. У зв`язку з цим, також вважають, що посилання в адміністративному позові на звернення адвоката позивача із заявами про наявність ознак злочину в діях посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_8 не підтверджують обґрунтованість заявлених позивачем вимог, а використовуються лише для створення враження та додаткової переконливості. За таких обставин, особисте волевиявлення Позивача, при мобілізації на військову службу не було допущено порушення прав ОСОБА_3 , яке б підлягало захисту у судовому порядку. Крім того, зазначають, що пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Серед таких підстав відсутнє надання районним центром комплектування та соціальної підтримки військовослужбовцю, який вже проходить військову службу у військовій частині по мобілізації відстрочки в порядку ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» або службова невідповідність військовослужбовця. При цьому у позовній заяві із змінами та доповненнями не конкретизовано у чому полягає службова невідповідність військовослужбовця ОСОБА_1 .

Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, однак про час і дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про відкладення розгляду справи на 07 березня 2023 року об 10:30 год, (а.с. 228).

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, однак про час і дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету 20 лютого 2023 року об 14:24 год, (а.с. 230).

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Під час розгляду справи по суті позивач та його уповноважений представник позов, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07 вересня 2022 року підтримали повністю, просили суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_1 -

01 березня 2022 року звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою, в якій просить на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» призвати його на військову службу та видати військово-обліковий документ, (а.с. 128).

Згідно довідки № 213 від 21.12.2021 року ОСОБА_1 є студентом 1 курсу ІІ магістерського рівня вищої освіти денної форми навчання факультету інформаційних технологій та дизайн, спеціальності 121 - Інженерія програмного забезпечення групи 5ПР Херсонського національного технічного університету. Зарахований наказом №320-с від 12.08.2021 року. Термін закінчення навчання 31.12.2022 року, ( а.с.12).

04 березня 2022 року ОСОБА_1 призваний ІНФОРМАЦІЯ_9 на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного від 03 березня 2022 року № 438, (а.с. 10).

04 березня 2022 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 52, солдата ОСОБА_1 , такелажника 2 евакуаційного відділення 3 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону, на виконання вимог Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», з метою своєчасного та гарантованого проведення доукомплектування визначеного складу Збройних Сил України, інших складових сил оборони відповідно, зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду з 04 березня 2022 року, (а.с. 70).

31 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із рапортом до командира зведеного підрозділу ВЧ НОМЕР_1 ( а.с.200), яким доповідає, що є студентом 1 магістерського курсу денної форми навчання за державним замовленням в Херсонському національному технічному університеті. Відповідно до ст.23 закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" має відстрочку від мобілізації як здобувач вищої фахової освіти. Просить про клопотання перед вищим командуванням щодо звільнення його з лав ЗСУ на підставі статті 23 Закону України. До рапорту додає довідку про навчання № 172. За результатами розгляду рапорту - підстави для звільнення відсутні. Рекомендовано звернутися до суду.

Вважаючи дії щодо мобілізації протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

За приписами частин 1,2 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Пунктом 2 Розділу 1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Зокрема, відповідно до частин 3, 5 статті 22 Закону №3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За змістом пункту 7 цього Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

У силу пункту 12 цього Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на положення частини 8 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яким передбачено відстрочку від призову на строкову військову службу для здобуття освіти на весь період навчання надається громадянам призовного віку, які навчаються у закладах фахової передвищої та/або вищої освіти з денною формою навчання, у тому числі під час здобуття наступного ступеня освіти.

Однак, вищезазначений Закон визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Однак, з урахуванням прийняття Президентом України Указів «Про загальну мобілізацію" та "введення в Україні воєнного стану", правовідносини які є предметом розгляду у даній справі регулюються положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ), яким врегульовано загальні засади проходження військової службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена категорія осіб, які підлягають відстрочці від призову на військову службу під час мобілізації.

Зазначеною нормою врегульовано, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

При цьому, суд наголошує, що отримати відстрочку від призову на підставі статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" можна лише до моменту набуття статусу військовослужбовця. Після зарахування до особового складу військової частини подання заяви з відповідними документами про відстрочку, навіть якщо у особи є для цього підстави, втрачає свою мету.

Натомість, з моменту набуття особою статусу військовослужбовця, під час воєнного стану звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII.

Отже, позивач мав самостійно вжити заходів для підтвердження свого права на відстрочку. Однак доказів вжиття відповідних заходів до суду не надав.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 , 01 березня 2022 року, звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявою, в якій просить на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» призвати його на військову службу та видати військово-обліковий документ, (а.с. 128).

При цьому, позивач створює ситуацію перекладання відповідальності на суб`єктів владних повноважень щодо не забезпечення цього права. Натомість суд не вбачає ні в діях відповідачів щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації, ні під час зарахування до особового складу військової частини ознак протиправності.

Відтак, суд у цій справі вважає, що визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо призову студента Херсонського національного технічного університету ОСОБА_1 по мобілізації під час воєнного стану як особу яка не була військовозобов`язаним чи резервістом і не мала досвіду військової служби до військової частини НОМЕР_1 , зобов`язання відповідача 1 надати ОСОБА_1 відстрочку в порядку ст.23 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з подальшим звільненням його з військової служби та визнання дій Військової частини НОМЕР_1 и по зарахуванню ОСОБА_1 до особового складу військової частини НОМЕР_1 з призначенням відповідну посаду до складу 5-ї резервної роти таким, що з 04.03.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків протиправним не підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що навіть за умови протиправності дій щодо мобілізації позивача на військову службу та зарахування до особового складу військової частини, для звільнення його з військової служби за призовом під час мобілізації мають бути наявні підстави, які визначенні пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII.

Суд у цій справі жодним чином не нівелює право позивача, за наявності відповідних підстав, на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Натомість, на даній стадії правовідносин між сторонами, коли позивач вже є діючим військовослужбовцем, яким призваний на військову службу під час мобілізації, судом не встановлено, а сторонами не повідомлено, обставин, які б свідчили про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації, які передбачені пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII.

Однією із вимог позову є вимога зобов`язати відповідача - військову частину НОМЕР_1 звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби через службову невідповідність.
Таку вимогу позивач мотивує тим, що оскільки він із-за порушення нормативних актів про мобілізацію був незаконно зарахований до особового складу військової частини, немає досвіду військової служби, військове звання присвоєно незаконно, військово-облікова спеціальність 600 543А визначена незаконно, натомість він не відповідає займаній посаді.

На перевірку таких доводів суд констатує, що згідно вимог пункту (ґ) частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: ґ) через службову невідповідність.

Разом з цим, необхідно звернути увагу на те, що названий Закон не надає конкретного визначення терміну службова невідповідність. При цьому, виходячи з вимог та обмежень, що ставляться до військовослужбовця, та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність військовослужбовця встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість.

Таким чином, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 21.11.2019 р. по справі № 814/1649/16

Оскільки судом не встановлено порушень з боку відповідача 1 при постановці позивача на облік, відсутність заяв позивача на момент призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відсутності у суду будь яких доказів про службову невідповідність позивача, судом не встановлено підстав для задоволення вимоги щодо зобов`язання відповідача 2 - Військової частини НОМЕР_1 звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби через службову невідповідність.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Гарсія Руїз проти Іспанії (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відтак, на переконання суду, решта доводів позивача на обґрунтування своїх вимог у даній справі, не вимагають детального спростування в рамках даної адміністративної справи.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другоїстатті 77 КАС Українипередбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що відповідачі діяли у межах повноважень, на підставі та у спосіб передбачений законодавством, що спростовує вимоги адміністративного позову як необґрунтованого та у задоволенні якого слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяТ.В.Скраль