Справа № 140/8255/22
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог

14 березня 2023 року ЛуцькСправа № 140/8255/22
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії із 01.01.2016 в розмірі 86% на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Ліквідаційною комісією УМВС України у Волинській області від 23.03.2018 № 2887 та із 01.12.2019 від грошового забезпечення, зазначеного в довідці, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Волинській області» (далі ДУ «ТМО МВС по Волинській області») від 22.07.2022 № 33/23-2688д, та зобов`язання провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 01.01.2016 в розмірі 86 процентів на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Ліквідаційною комісією УМВС України у Волинській області від 23.03.2018 № 2887 та із 01.12.2019 у розмірі 86 процентів від грошового забезпечення, зазначеного в довідці, виданої ДУ «ТМО МВС по Волинській області» від 22.07.2022 № 33/23-2688д.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII), яка була призначена у розмірі 86 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

ГУ ПФУ у Волинській області, на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 (далі Постанова № 103), провело перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 та після проведення її перерахунку основний розмір пенсії був зменшений до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 у справі № 140/5852/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії позов задоволено повністю, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статей 43, 63 Закону № 2262-XII на підставі довідки ДУ «ТМО МВС по Волинській області» № 33/23-2688д від 28.07.2022 із урахуванням розмірів щомісячних видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою, з урахуванням раніше виплачених сум.

Проте, перерахунок пенсії на виконання вказаного рішення суду був здійснений у розмірі 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

09.11.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії з врахуванням основного розміру пенсії 86 процентів, та листом від 24.11.2022 № 9799-9043/Р-02/8-0300/22, у відповідь на вказану заяву, ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про те, що правові підстави для проведення перерахунку пенсії з 01.01.2016 та з 01.12.2019 в розмірі 86% відповідного грошового забезпечення відсутні.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії в розмірі 86 %, оскільки при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а. с. 16).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 29.12.2021 № 0300-0902-7/43212 відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що при перерахунку пенсії позивача правомірно визначений її розмір 70 % грошового забезпечення (а. с. 18-20).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.01.2023 витребувано в ГУ ПФУ у Волинській області пенсійну справу ОСОБА_1 , судовий розгляд справи постановлено продовжити проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 33).

Листом від 27.01.2023 № 0300-0902-7/4194 відповідач скерував на адресу суду оригінал пенсійної справи позивача (а. с. 36).

14.02.2023 суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, відповідно до якої позовну заяву було залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (а. с. 51-52).

02.03.2023, на виконання ухвали суду від 14.02.2023 про залишення позовної заяви без руху, до суду надійшла заява про зміну позовних вимог, у якій позивач просить визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії із 01.12.2019 від грошового забезпечення, зазначеного в довідці, виданої ДУ «ТМО МВС по Волинській області» від 22.07.2022 № 33/23-2688д, та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 01.12.2019 у розмірі 86 процентів від грошового забезпечення, зазначеного в довідці, виданої ДУ «ТМО МВС по Волинській області» від 22.07.2022 № 33/23-2688д (а. с. 56-58).

Ухвалою суду від 14.03.2023 продовжено розгляд цієї справи.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов в частині позовних вимог необхідно залишити без розгляду, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію відповідно до Закону № 2262-XII, яка була призначена з 06.05.1985 у розмірі 71 процент відповідних сум грошового забезпечення, в подальшому здійснювався її перерахунок та з 01.01.2007 основний розмір пенсії позивача становив 86 процентів від грошового забезпечення, що підтверджується посвідченням № 4150 (а. с. 7), матеріалами пенсійної справи № ХА2261-МВС (а. с. 37-49).

ГУ ПФУ у Волинській області, на виконання Постанови № 103, провело перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 23.03.2018 № 2887 (а. с. 46), та після проведення її перерахунку основний розмір пенсії з 01.05.2018 був зменшений до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, що підтверджується витягом про перерахунок пенсії з пенсійної справи № ХА2261-МВС від 02.04.2018 (а. с. 45).

Судом також встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 у справі № 140/5852/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії позов задоволено повністю, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статей 43, 63 Закону № 2262-XII на підставі довідки ДУ «ТМО МВС по Волинській області» № 33/23-2688д від 28.07.2022 із урахуванням розмірів щомісячних видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою, з урахуванням раніше виплачених сум (а. с. 28-32). При цьому, з протоколу про перерахунок пенсії за пенсійною справою № ХА2261-МВС від 21.11.2022 вбачається, що перерахунок пенсії на підставі вказаного рішення суду проведено у розмірі 70% грошового забезпечення, зазначеного у довідці ДУ «ТМО МВС по Волинській області» № 33/23-2688д від 28.07.2022 (а. с. 47).

09.11.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії з врахуванням основного розміру пенсії 86 процентів (а. с. 11), та листом від 24.11.2022 № 9799-9043/Р-02/8-0300/22, у відповідь на вказану заяву, ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про те, що правові підстави для здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2016 та з 01.12.2019 в розмірі 86% відповідного грошового забезпечення відсутні (а. с. 12).

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Суд наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

При вирішенні спору суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, які полягають у такому:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Згідно із частиною третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми статей 51, 55 Закону № 2262-ХІІ (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

За змістом статті 55 Закону № 2262-ХІІ строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 600/4491/21-а).

Крім того, з постанови Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 1140/2132/18 (у якій позивач оскаржив дії територіального органу ПФУ щодо зменшення основного розміру пенсії з 73 % до 68 %, та відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2008 в розмірі 73 % суми грошового забезпечення) вбачається необхідність застосування у спорах цієї категорії строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, який обчислюється з урахуванням дати звернення до суду.

Позивач звернувся до суду з цим позовом лише 09.12.2022 (а. с. 13), тобто позивач пропустив встановлений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами за період, що передує цьому строку (тобто, за період з 01.12.2019 по 08.06.2022).

02.03.2023, на виконання ухвали суду від 14.02.2023 про залишення позовної заяви без руху (а. с. 51-52), позивач подав заяву про зміну позовних вимог, у якій позивач просить визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії із 01.12.2019 від грошового забезпечення, зазначеного в довідці, виданої ДУ «ТМО МВС по Волинській області» від 22.07.2022 № 33/23-2688д, та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 01.12.2019 у розмірі 86 процентів від грошового забезпечення, зазначеного в довідці, виданої ДУ «ТМО МВС по Волинській області» від 22.07.2022 № 33/23-2688д (а. с. 56-58).

Проте, заяви про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог (тобто, за період з 01.12.2019 по 08.06.2022) позивач до суду не подав.

Суд також вважає, що отримання позивачем листа відповідача від 24.11.2022 № 9799-9043/Р-02/8-0300/23 про відмову у проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2016 та з 01.12.2019 в розмірі 86 процентів відповідного грошового забезпечення у відповідь на його заяву від 09.12.2022 (а. с. 11, 12) не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у цьому випадку.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 також вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою. До того ж, за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Крім того, суд звертає увагу, що у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступила від висновків, викладених, зокрема, у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18).

Відтак, враховуючи те, що позивач пропустив встановлений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами за період, що передує шестимісячному строку звернення до суду з цим позовом (тобто, за період з 01.12.2019 по 08.06.2022), заяви про поновлення строку та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку звернення до суду із зазначеними позовними вимогами позивач не надав, тому суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду у зазначеній частині позовних вимог на підставі частини третьої статті 123, пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.

Керуючись частинами першою, другою статті 122, частиною третьою статті 123, пунктом 8 частини першої статті 240, статтями 248, 262 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії у розмірі 86 процентів від грошового забезпечення, зазначеного в довідці, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Волинській області» від 22 липня 2022 року № 33/23-2688д, за період з 01 грудня 2019 року по 08 червня 2022 року залишити без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.М.Валюх