Справа № 380/19014/22
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Міністерства внутрішніх справ України , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул.Академіка Богомольця, буд. 10 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України вчинені у формі письмової відповіді, оформленої листом №36711/15-2022 від 28.11.2022 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015 №850 у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 інвалідності 2 (другої) групи, у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходження служби в органах внутрішніх справ.

Ухвалою від 03.01.2023 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі, а також залучила до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі третя особа).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приписи пункту 4 Порядку №850 не позбавляють позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлюють обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Таким чином, відповідач протиправно відмовив у виплаті одноразової допомоги з тих підстав, що встановлення позивачу другої групи інвалідності відбулось у період понад два роки від дати первинного огляду.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, повідомлявся про розгляд справи.

24.01.2023 представник третьої особи подав до суду пояснення на позовну заяву, в яких вказав на належне виконання третьою особою повноважень щодо скерування до відповідача документів, поданих позивачем.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Згідно з довідкою (повторно) Міжрайонної спеціалізованої кардіологічної МСЕК №2 від 14.10.2022 №150, позивач вперше оглянутий кардіологічною МСЕК №2 04.05.2005, за результатами огляду інвалідом не визнаний, однак йому встановлено 30% професійної втрати працездатності з приводу захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

13.12.2005 позивачу проведено виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 2550,00 грн.

15.05.2017 під час повторного огляду Львівською обласною МСЕК № 1 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності та 50% втрати працездатності, підтвердженням чого є довідка серії 12 ААА № 002507. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 1.380.2019.003591 позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 252600 грн.

26.06.2019 під час повторного огляду Львівською обласною МСЕК № 1 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності та 70% втрати працездатності, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12ААБ №311296 від 26.06.2019 та довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА № 011007 від 26.06.2019.

Позивач звернувся до ректора Львівського державного університету внутрішніх справ із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності та 70% втрати працездатності. До заяви долучено копії документів згідно з наведеним у ній переліком. Документи були скеровані до Головного управління МВС у Львівській області.

Листом від 09.04.2021 № 55 Головне управління МВС України у Львівській області повернуло матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу до Львівського державного університету внутрішніх справ. Мотивами для повернення стало те, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років, що за умовами пункту 4 Порядку 850 не дає права позивачу на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Позивач, не погодившись з діями відповідача, звернувся з відповідним позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №380/10325/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022, позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівський державний університет внутрішніх справ, Міністерство внутрішніх справ України про визнання протиправними дій задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо відмови у виплаті та повернення згідно листа № 55 від 09.04.2021 матеріалів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області надіслати Міністерству внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у зв`язку із встановленою IІ групою інвалідності у зв`язку з захворюванням пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

На виконання вказаного рішення суду третя особа скерувала на адресу відповідача матеріали для прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу.

Згідно з листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 28.11.2022 № 36711/15-2022 за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу прийнято рішення про відмову у призначенні такої допомоги та затверджено відповідний висновок. Таке рішення прийнято у зв`язку з тим, що встановлення позивачу медико-соціальною експертною комісією другої групи інвалідності (2019) відбулося в період понад два роки від дати встановлення 30% втрати професійної працездатності (2005 рік), що суперечить умовам пункту 4 Порядку №850.

Вважаючи дії відповідача про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

07.11.2015 набрав чинності Закон України Про Національну поліцію № 580-VIII (далі Закон України №580-VIII).

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України Про міліцію № 565-XII (далі Закон України №565-XII) та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Відповідно до статті 23 Закону України № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вимог зазначеної статті, постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі Порядок № 850).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Порядком № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з пунктом 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №580-VIII (набрав чинності 07.11.2015) визнано таким, що втратив чинність Закон України Про міліцію.

Разом з тим, за змістом пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Закону України Про міліцію, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України № 580-VIII.

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України Про міліцію, відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України Про Національну поліцію, виходячи з положень якого, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено у цій справі саме на МВС України.

Порядок № 850 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції щодо процедури, умов, розмірів, а також строків.

Разом з цим, відповідно до пункту 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.10.2020 у справі №711/1837/18 зазначила, що за своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.

Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових зав`язків, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.

Положеннями статті 23 Закону України № 565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом України № 580-VII не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Такий механізм визначений лише Порядком № 850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому, вказані положення пункту 4 Порядку № 850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у справі №711/1837/18 (постанова від 22.10.2020) відступила від висновку, викладеного вперше у постанові від 13.02.2018 у справі №808/1866/16 та інших, у яких містися такий чи подібний висновок щодо застосування положень статті 23 Закону України № 565-XII та пункту 4 Порядку № 850 та дійшла такого висновку щодо застосування цих норм матеріального права у подібних правовідносинах:

(1) із втратою чинності з 07.11.2015 Законом України № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглось відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;

(2) Закон України № 565-XII, що діяв до набрання чинності Законом України № 580-VII, так само як і Закон України №580-VII не містить положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;

(3) положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;

(4) передбачені пунктом 4 Порядку № 850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком;

(5) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після.

Суд зазначає, що позивач вперше оглянутий на кардіологічній МСЕК №2 04.05.2005, за результатами огляду інвалідом не визнаний, однак йому встановлено 30% професійної втрати працездатності з приводу захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Вказані обставини встановлені у рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №380/10325/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022, стосовно позивача, а тому у відповідності до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є преюдиційними та не підлягають доказуванню.

Застосовуючи вищенаведений висновок Верховного Суду до обставин цієї справи, суд вказує на те, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності (26.06.2019), відбувся понад два роки після первинного встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності (04.05.2005), а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Суд також при розгляді цієї справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 25.06.2021 у справі № 822/26/18.

Суд відхиляє посилання позивача правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.10.2019 у справі №822/6326/15, оскільки така сформована до прийняття Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав постанови від 22.10.2020 у справі №711/1837/18.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності на підставі пункту 4 Постанови №850.

З огляду на відмову у задоволенні основної позовної вимоги, похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити одноразову грошову допомогу не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.