Справа № 480/1700/20
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 р.м. Харків
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднік Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 року по справі № 480/1700/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просив:

- визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо нездійснення письмового повідомлення про нараховані суми належні позивачу при звільненні перед виплатою зазначених сум та не проведення виплат в день звільнення;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок компенсації за невикористані 99 днів відпустки у відповідності до порядку затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року;

- зобов`язати відповідача письмово повідомити позивача про нараховані суми позивачу перед виплатою таких сум;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату позитивної різниці суми грошової компенсації за невикористані 99 днів відпустки та раніше перерахованих сум коштів;

- стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку, який обрахувати шляхом множення одноденного заробітку (504,45 грн.) на кількість днів з 10.10.2019 до дня фактичного розрахунку.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а саме:

- визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо не здійснення письмового повідомлення про нараховані суми належні позивачу при звільненні перед виплатою зазначених сум;

- визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо не проведення в день звільнення виплати всіх сум, що належать позивачу;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату компенсації за невикористані 99 днів відпустки;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з звільненням в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення на підставі рапорту від 26.09.2019 року;

- стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку суму якого розраховувати шляхом множення одноденного заробітку на кількість днів з 10.10.2019 до дня фактичного розрахунку.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 р. апеляційну скаргу задоволено частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 року по справі №480/1700/20 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з Головного управління ДФС у Сумській області середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Прийнято в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Сумській області на користь позивача 2164,08 грн. (дві тисячі сто шістдесят чотири гривні) 08 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 року по справі № 480/1700/20 залишено без змін.

Позивач звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 року по справі№480/1700/20.

В обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду позивач по справі послався на те, що з 01.01.2022 року Головним управлінням ДФС у Сумській області припинено виконання функцій органу виконавчої влади України. Відтак, ухвалюючи постанову від 22.02.2022 року суд не міг вважати ГУ ДФС у Сумській області відповідачем у справі. Також вказує, що оскільки саме Бюро економічної безпеки України є правонаступником ДФС у частині повноважень (компетенції) щодо організації державної політики у сфері боротьби з правопорушенням під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, то наявні підстави для залучення його до участі у справі в якості співвідповідача.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2022 року відкрито провадження по справі за заявою позивача про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 року по справі №480/1700/20, а ухвалою суду від 05.12.2022 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Сторони повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи засобами поштового зв`язку.

Розгляд справи неодноразово відкладався, у т.ч. за заявою позивача.

Про дату, час та місце розгляду справи на 06.03.2023 року відповідач був повідомлений засобами поштового зв`язку, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Позивач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи на 06.03.2023 року засобами поштового зв`язку на адресу вказану позивачем у позовній заяві, апеляційній скарзі та заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду (2-й провулок Полтавської, 4, кім.2,4, м. Ромни, Сумська область, 42004). Також вказана адреса була вказана позивачем у клопотаннях наданих під час розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду.

Однак, поштовий конверт було повернуто на адресу Другого апеляційного адміністративного суду повернувся конверт із відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Порядок вручення процесуальних ухвал суду визначено статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).

Так, пунктом 4 частини 6 статті 251 КАС України визначено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270) після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 826/4285/18, від 13 лютого 2020 року у справі № 640/20945/18, від 16 грудня 2020 року у справі 120/4080/19-а, від 14 липня 2021 року у справі № 160/8623/19, від 13.09.2021р. по справі № 200/14688/19-а.

Відповідно ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином сторони вважаються повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 313 КАС України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Перед судовим засіданням до канцелярії Другого апеляційного суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи до скасування правового режиму воєнного стану чи надходження обґрунтованого клопотання про розгляд справи без участі позивача у порядку письмового провадження.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що розгляд справи неодноразово відкладався, у т.ч. за клопотання позивача. Колегія суддів враховує, що позивач не був позбавлений можливості скористатися правом, наданим приписами ст. 195 КАС України, брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

З метою дотримання розумних строків розгляду справи, визначених КАС України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи.

Дослідивши доводи поданої заяви, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Стаття 361 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Істотними обставинами справи вважаються такі обставини, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Такі юридичні факти характеризуються тим, що вони одночасно повинні бути передбачені нормами права, спричиняють виникнення, зміну або припинення правовідносин, мають істотне значення для вирішення справи, тобто такі фактичні дані, які спростовують факти, покладені в основу судового рішення, існували на момент звернення до суду з позовом і під час розгляду справи судом, проте не могли бути відомі ані особі, яка заявила про це, ані суду, в провадженні якого перебувала справа.

Таким чином, під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд повинен дослідити, чи впливають зазначені позивачем обставини на юридичну оцінку обставин, здійснену судом під час постановлення рішення, що переглядається, надати оцінку тому, чи відповідають зазначені позивачем обставини ознакам нововиявлених обставин, а також встановити, чи дійсно суд або особа, яка звернулася з такою заявою, не знали та не могли знати про наявність обставин, на які вона посилається як на нововиявлені.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 2а-7523/10/1270, від 02 травня 2018 року у справі № 303/3535/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 809/824/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 826/14224/15, від 01.02.2019 року у справі №2040/7218/18, яка підлягає обов`язковому врахуванню апеляційним судом в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Колегія суддів зазначає, що нововиявлені обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались адміністративним судом у процесі розгляду справи.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року по справі № 591/4761/15-а, яка є обов`язковою для врахування в силу ч. 5 ст. 242 КАС України.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 3.04.2008 у справі Пономарьов проти України, п.40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 року у справі Pravednaya v. Russia, пп.27, 28).

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Ознаку не були і не могли бути відомі особі слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України" ("Zheltyakov v. Ukraine", заява № 4994/04, § 42-43)).

Дослідивши зміст поданої позивачем заяви, колегія суддів зазначає, що наведені в ній доводи зводяться фактично до того, що постанова суду апеляційної інстанції від 22.02.2022 року не відповідає нормам процесуального права та фактичним обставинам справи, оскільки з 01.01.2022 року Головним управлінням ДФС у Сумській області припинено виконання функцій органу виконавчої влади України, відтак не є суб`єктом владних повноважень та не може бути відповідачем у адміністративній справі.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 104 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Частиною п`ятою статті 104 ЦК України передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з частиною третьою статті 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Відповідно до частини четвертої статті 105 ЦК України, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління ДФС у Сумській області з 02.08.2019 року перебуває в стані припинення, інші записи відсутні.

Тобто, відповідач перебував в стані припинення як станом на дату звернення позивача із позовною заявою (13.03.2020 року), так і під час ухвалення рішення судом першої інстанції (03.06.2021 року) та судом апеляційної інстанції (22.02.2022 року).

При цьому, позивач жодних обґрунтувань з приводу того, що саме з 01.01.2022 року Головним управлінням ДФС у Сумській області припинено виконання функцій органу виконавчої влади України не наводить.

На думку колегія суддів, вказані позивачем доводи фактично стосуються незгоди з рішенням апеляційного суду, яке він просить переглянути, але відповідно до ст. 328 КАС України це є підставою для оскарження рішення апеляційного суду в касаційному порядку, а не для його перегляду за нововиявленими обставинами.

Додаткового колегія суддів зазначає, що рішенням суду апеляційної інстанції стягнуто з Головного управління ДФС у Сумській області на користь позивача 2164,08 грн. 08 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку, тобто воно не носить зобов`язального характеру для відповідача. При цьому, у випадку наявності труднощів щодо його виконання позивач не позбавлений права звернутись із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підставі для залучення в якості співвідповідача Бюро економічної безпеки України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Положеннями ч. 1 ст. 369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2021 року у справі № 480/5420/19 не підлягає задоволенню, відповідно, це судове рішення залишається в силі.

Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції (частина друга статті 369 Кодексу).

Керуючись ст. ст. 248, 256, 361, 367-369 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 року по справі № 480/1700/20 відмовити.

Залишити в силі постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 року по справі № 480/1700/20.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Григоров А.М.

Повний текст ухвали виготовлений 13.03.2023 року.