Справа № 480/4338/22
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року Справа № 480/4338/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соп`яненка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (далі - Головного управління ДПС у Сумській області, відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником об`єкта нерухомості - нежитлової будівлі, загальною площею 1920, 1 кв. м., що знаходиться на АДРЕСА_1 . Вказана будівля була ним придбана 26.12.2017 за договором купівлі - продажу. Об`єктом купівлі - продажу за вказаним договором є нежитлова будівля (майстерня). З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що у власності позивача знаходиться нежитлова будівля (майстерня) загальною площею 1920, 1 кв. м. Більш детальних відомостей щодо цільового використання та функціонального призначення вказаного нежитлового приміщення документи не містять. Копією технічного паспорту також не визначено до якого саме класу відноситься вказана будівля.

Позивач стверджує, що відповідач неправомірно виніс податкову вимогу від 31.08.2021 №0-1811, оскільки відповідачем при нарахуванні податкового зобов`язання щодо належного позивачу нерухомого майна було віднесено вищезазначену майстерню до будівель промисловості.

Просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Сумській області від 31.08.2021 №0-1811 в частині визначення (нарахування) позивачу податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачують фізособи, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог він заперечує та зазначає, що за громадянином ОСОБА_1 обліковуються житловий будинок загальною площею 55, 4 кв. м. та нежитлова будівля (майстерня) загальною площею 1920, 1 кв. м., які знаходяться в селі Грунь Охтирського району Сумської області. Головне управління ДПС у Сумській області зазначає, що відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, методології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, будівлі промислові (криті будівлі промислового призначення: фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства) відносяться до класу 1251 - (Будівлі промисловості). Обчислення сум податку, що є у власності позивача відповідачем було здійснено на підставі Податкового кодексу України та рішень Грунської сільської ради, якими встановлені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об`єктів як житлової так і нежитлової нерухомості. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому проти доводів відповідача заперечує та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив письмові докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належать об`єкт нерухомості: нежитлова будівля майстерні двоповерхової з прибудовами зазначені під літерами Е, е, еl, загальною площею 1920,1 кв.м.

Право власності зареєстроване 26.12.2017 за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2583, виданий 26.12.2017, видавник: Зіньковський І.М., приватний нотаріус Охтирського районного нотаріального округу, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 14).

03.06.2021 Головним управлінням ДПС у Сумській області на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) сформовані податкові повідомлення-рішення:

- №0451158/2-2404-1811 про визначення позивачу податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік на суму 7 148, 53 грн. (а.с.16);

- №0451158/1-2404-1811 про визначення позивачу податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік на суму 16 025, 15 грн. (а.с.17);

- №0-1811 про визначення позивачу податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік на суму 16 625, 83 грн. (а.с.18).

30.08.2021 Головним управлінням ДПС у Сумській області було сформовано податкову вимогу №0-1811 та направлено на податкову адресу позивача, в якій була вимога про сплату податкового збору в тому числі і з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачують фізособи, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 39799, 51 грн. (а.с. 22).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1).

Відповідно до підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пункту 266.5.1 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора, клас "Будівлі промислові" включає: криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за їх функціональним призначенням.

З огляду на вищезазначений Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 суд дійшов висновку про те, що об`єкт нерухомості, а саме нежитлова будівля, загальною площею 1920, 1 кв. м., що знаходиться на АДРЕСА_1 та належить на праві власності позивачу є промисловою будівлею, оскільки в правовстановлюючих документах вказана будівля зазначена як майстерня.

Отже, доводи позивача про те, що в Державному реєстрі речових прав та в договорі купівлі - продажу не вказано, яка саме майстерня (в якій галузі), що не дає права відповідачу без отримання додаткових відомостей щодо кваліфікації цього майна визначати його як будівлю промислову, більш того не зазначати якої саме промисловості (металургійної, хімічної, нафтохімічної, лісової чи іншої), оскільки ставки податку встановлені різні для різних видів об`єктів промисловості є необґрунтованими.

Обчислення податку з об`єкту нежитлової нерухомості відповідачем здійснено також на підставі рішень Грунської сільської ради, якими ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об`єктів як житлової так і нежитлової нерухомості на 2018 рік становила 0,1% за квадратний метр від розміру мінімальної заробітної плати, а на 2019 - 2020 роки у розмірі 0,2 % за квадратний метр від розміру мінімальної заробітної плати.

Довідка видана виконавчим комітетом Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області від 29.09.2021 про те, що нежиле приміщення, загальною площею 1920,1 кв. м належить на праві приватної власності позивачу та фактично використовується як автогараж, приміщення для зберігання сільськогосподарської техніки та склад сільськогосподарської продукції не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна загальною площею 1920, 1 кв. м., що знаходиться на АДРЕСА_1 занесений в реєстр як нежитлова будівля (майстерня).

Отже, обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нежитлової будівлі (майстерні) за податковий період 2018 - 2020 роки здійснено з вимогами чинного законодавства України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищезазначені висновки суду, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд не вбачає підстав для присудження всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко