Справа № 725/710/23
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/710/23
Номер провадження 2-а/725/4/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2023 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засіданні Ватаманюк В.В.,

представника позивача Максимчук А.В.,

та представника відповідача Рачук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом громадянина Туреччини ОСОБА_1 до Чернівецької митниці про скасування постанови у справі порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що постановлю Чернівецької митниці від 18.01.2023 року позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 123038,73 грн., натомість вважає, що таке стягнення не є пропорційним вчиненому правопорушенню та при його накладені митним органом не було враховано усі обставини.

Зокрема, відповідачем не було враховано той факт, що позивач є громадянином Туреччини, не володіє українською мовою в достатній мірі та не розуміє різниці між зеленим та червоним коридором, перетин держаного кордону України він здійснював разом зі своєю родиною на двох автомобілях наступного дня після масованого ракетного удару рф по території України. Усі гроші, які належали його родині, знаходились у нього, про що його дружина, яка перетнула кордон перша, заявила митникам, також він в усній формі повідомив про наявність у нього грошових коштів, які належать чотирьом членам родини, та пред`явив такі кошти до митного контролю.

Вважає, що його дії не завдали істотної шкоди державним та суспільним інтересам, а тому з урахуванням усіх обставин в їх сукупності достатньою мірою відповідальності для позивача було б попередження та закриття провадження у справі про ПМП за малозначністю.

З урахуванням наведеного, просив скасувати постанову Чернівецької митниці від 18.01.2023 року у справі про ПМП №0580/40800/22 та закрити провадження у справі через її малозначність.

На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник відповідача позов не визнала, вказуючи на те, що позивач не задекларував валютні цінності, які переміщувалися ним через митний кордон України у сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, чим порушив ч.1 ст.471 МК України, а тому оскаржувана постанова є правомірною та скасуванню не підлягає. Доводам позивача була надана оцінка в оскаржуваній постанові, зокрема при перетині кордону дружина позивача не вказувала на наявність у нього належної їй валюти, при цьому перетин кордону родиною ОСОБА_2 не можна вважати спільним, оскільки вони перетинали кордон з інтервалом близько трьох годин, а клопотання позивача про звільнення його від відповідальності за малозначністю не мітило достатніх доказів на підтвердження наявності відповідних обставин для такого звільнення.

В судове засідання позивач не з`явився, в його інтересах діяла представник, яка позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Просила врахувати, що позивач мусульманин та за традицією усі гроші родини знаходились у нього, при цьому він перетинав кордон спільно зі своєю родиною на двох автомобілях та наявні у нього кошти в розмірі 27240 доларів США належали усім чотирьом членам сім`ї. Про вказані кошти митники були повідомлені як дружиною позивача так і самим позивачем, який фактично здійснив усне декларування, а тому вважає безпідставним накладення на нього адміністративного стягнення, оскільки його дії були малозначними для складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України.

Представник Чернівецької митниці в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, надала суду пояснення аналогічні змісту відзиву. Зокрема вказувала на значний інтервал у часі між перетином кордону дружиною позивача та самим позивачем, не повідомлення останньою про належність їй коштів, які перебувають у позивача. Зазначала, що МК України не містить положень про закриття провадження у справі за малозначністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із змісту ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ч. 1 ст. 493 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення.

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.

Судом встановлено, що постановою Чернівецької митниці від 18.01.2023 року громадянина Туреччини ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 123038,73 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 17.11.2022 року на територію п/п «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці в зону митного контролю в`їхав автомобіль марки «Шкода» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянина Туреччини ОСОБА_1 , яка прямувала з України до Румунії в приватних справах. Вказаний громадяни до митного контролю надав контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявили про те, що переміщувані ними через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території України.

Під час здійснення митних формальностей, а саме проведення усного опитування громадянин Туреччини ОСОБА_1 заявив та пред`явив до митного контролю іноземну валюту в сумі 27240 доларів США.

У відповідності до Закону України N 2473-VI11 від 21 червня 2018 року «Про валюту і валютні операції» ч. 1 ст. 8 «Транскордонне переміщення валютних цінностей» Транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. (Постанова КМУ від 27 лютого 2019 р. N 203 «Деякі питання транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей».

В даному випадку громадянин Туреччини ОСОБА_1 переміщує через митний кордон України валютні цінності, а саме 27240 доларів США (по курсу НБУ станом на 17.11.2022 року становить 26149,57 Євро), що на 16149,57 Євро перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування.

Таким чином, у вказаній постанови митний орган прийшов до висновку, що громадянин Туреччини ОСОБА_1 вчинив недекларування валютних цінностей, що переміщуються ним через митний кордон України в сумі 16149,57 Євро, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 471 МК України.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не заперечував факту вчинення ним вказаного правопорушення, натомість не погоджувався із накладеним на нього адміністративним стягненням, вважаючи, що провадження у справі підлягало закриттю за малозначністю з підстав зазначених у тексті позовної заяви.

Зі змісту оскаржуваної постанови та копій матеріалів справи про ПМП вбачається, що під час провадження у справі про ПМП позивач через свого представника звертався до відповідача з клопотанням про закриття провадження у справі за малозначністю та у своєму клопотанні посилався на аналогічні обставини, які зазначені у тексті позовної заяви, долучав до клопотання довідку про свої доходи у 2022 році, інформацію про зареєстроване місце проживання, а також із заявою про належність наявної у позивача суми коштів усім чотирьом членам родини до митниці звернулась дружина позивача.

Відповідач прийшов до висновку, що таке клопотання не містило достатніх доказів для такого звільнення позивача від відповідальності за порушення митних правил, натомість з такими висновками відповідача не можливо погодитись, виходячи з наступного.

За змістом ст. 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У відповідності ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Так, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, слід дотримуватись вимог ст.ст.23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на позивача відповідачем не в повній мірі дотримано вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, оскільки діяння, вчинене позивачем, хоча і містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 471 МК України, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, при цьому суд бере до уваги ті обставині, що позивач є громадянином іншої держави, матеріали справи не містять відомостей про достатнє володіння ним українською мовою, перевозив через митний кордон України грошові кошти, які належали його родині, члени якої цього ж дня виїжджали за межі території України, останній не був обізнаний з умовами митного декларування валютних цінностей та усно заявив про наявність у нього грошових коштів в сумі 27240 доларів США, та у нього був відсутній умисел на недекларування вказаних коштів, у справі відсутні відомості про те, що після усного повідомлення митного органу про вказані кошти йому було запропоновано письмово їх задекларувати, також в матеріалах справи відсутні відомості, що він раніше притягувався до відповідальності за порушення митних правил, а внаслідок його дій, які полягали недекларуванні переміщуваної ним валюти, була завдана істотна шкода охоронюваним законом інтересам.

При цьому суд також приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують відповідальність позивача, зокрема визнання вини та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Крім того, судом також враховується практика Європейського суду з прав людини, сформована у справах «Бакланов проти росії», «Фрізен проти росії», «Ізмайлов проти росії» згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, обставини вчиненого позивачем правопорушення не є пропорційними накладеному за його вчинення адміністративному стягненню та таке стягнення не відповідає тяжкості правопорушення і становить особистий надмірний тягар для позивача, який усно заявив про наявні у нього кошти, під час провадження у справі про ПМП надав докази їх походження, зокрема довідку про його доходи, вказував на те, що така сума належала усім членам його родини, що підтвердила також дружина позивача у відповідній заяві.

З огляду на наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за чинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України за малозначністю та в даному випадку, з урахуванням усіх конкретних обставин, доцільно було б обмежитись усним зауваженням, натомість на вказані обставини відповідач під час провадження у справі про ПМП увагу не звернув.

За змістом ч. 3 ст. 286 КАС України, За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оскаржувану постанову доцільно скасувати, при цьому усне попередження при малозначності вчиненого правопорушення не вважається адміністративним стягненням в межах санкції ч. 1 ст. 471 МК України та питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справи про адміністративне правопорушення, а тому дану справу про ПМП доцільно направити на новий розгляд з метою врахування вказаних вище обставин при повторному розгляді та вирішенні заявленого позивачем клопотання про звільнення від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 33 КУпАП, ст.ст. 458, 471, 487, 489, 493, 494 МК України, ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 286, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову Чернівецької митниці від 18.01.2023 року у справі про порушення митних правил №0580/40800/22 якою громадянина Туреччини ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 123038,73 грн.

Справу про порушення митних правил №0580/40800/22 за ч. 1 ст. 471 МК України відносно громадянина Туреччини ОСОБА_1 - направити на новий розгляд до Чернівецької митниці.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду або у той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 10.03.2023 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна