Справа № 320/15162/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2023 року справа № 320/15162/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади Бородянського району Київської області Моргун Альони Олександрівни за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади Бородянського району Київської області Моргун Альони Олександрівни (далі відповідач та/або державний реєстратор) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі третя особа та/або ОСОБА_2 ) та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади Бородянського району Київської області Моргун Альони Олександрівни №60751339 від 04.10.2021;

- зобов`язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади Бородянського району Київської області Моргун Альону Олександрівну провести державну реєстрацію припинення речових прав ОСОБА_2 на частини домоволодіння АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 20.02.2020 у справі №360/104/17-ц та рішення Бородянського районного суду Київської області від 28.01.2021 у справі №939/1200/20.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує, що через протиправне рішення відповідача він позбавлений можливості реалізувати право на спадкування нерухомого майна у вигляді 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яке залишилось після смерті його матері.

05.01.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній, посилаючись на положення статей 2, 10, 11, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV стверджує про правомірність прийнятого ним рішення та просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову в цілому.

Також 05.01.2022 до суду надійшли письмові пояснення відповідача, аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву та належним чином засвідчена копія матеріалів реєстраційної справи, яка сформована під час прийняття оскаржуваного рішення.

Третьою особою письмових пояснень по суті позовних вимог до суду не надано, заяв та клопотань до суду не надходило, причини не подання письмових пояснень суду не відомі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 18.04.2017 у справі №360/104/17-ц позов ОСОБА_2 до Пісківської селищної об`єднаної громади Бородянського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на підставі рішення Бородянського районного суду Київської області від 18.04.2017 у справі №360/104/17-ц рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35372132 від 25.05.2017 зареєстровано право власності (номер запису про право власності: 20597223) на частину домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , вид спільної власності: спільна часткова.

Надалі постановою Київського апеляційного суду від 20.02.2020 у справі №360/104/17-ц апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 18.04.2017 скасовано та ухвалено нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Пісківської селищної об`єднаної громади Бородянського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено.

В подальшому, рішенням Бородянського районного суду Київської області від 28.01.2021 у справі №939/1200/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Бородянської районної державної адміністрації Оксененко Ірина Володимирівна, Державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету ради Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади Моргун Альона Олександрівна, про скасування державної реєстрації права власності на частину домоволодіння задоволено частково.

Скасовано рішення державного реєстратора Бородянської районної державної адміністрації Оксененко Ірини Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 35372132) від 25.05.2017 та здійснений відповідно до нього запис № 20597223 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

В іншій частині в позові відмовлено.

28.09.2021 позивачем подано заяву Державному реєстратору прав на нерухоме майно Виконавчого комітету ради Піськівської селищної об`єднаної територіальної громади Бородянського району Київської області Моргун Альоні Олександрівні для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 на підставі постанови Київського апеляційного суду від 20.02.2020 у справі №360/104/17-ц та рішення Бородянського районного суду Київської області від 28.01.2021 у справі №939/1200/20.

За наслідком розгляду наданих ОСОБА_1 документів державним реєстратором прийнято рішення від 04.10.2021 №60751339 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (далі оскаржуване та/або спірне рішення).

У спірному рішенні відповідач зазначив, що подані документи для проведення державної реєстрації прав не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Також державний реєстратор вказав, що постановою Київського апеляційного суду від 20.02.2020 у справі №360/104/17-ц та рішенням Бородянського районного суду Київської області від 28.01.2021 у справі №939/1200/20 не встановлено набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Враховуючи викладене, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 24, частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктами 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 відповідач відмовив у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 , за суб`єктом: ОСОБА_1 .

Позивач не погоджується із оскаржуваним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на що звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі Закон № 1952-IV), а його дія поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав (ч. 1 ст. 1 Закону № 1952-IV).

Згідно із пунктами 1, 9 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. 3 Закону № 1952-IV).

Підпунктом 1 пункту 1 статті 4 Закону № 1952-IV визначено, що державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва.

Згідно із частиною 1 статті 6 Закону № 1952-IV організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення (ч. 2 ст. 6 Закону № 1952-IV).

Положеннями пунктів 1, 2 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (ч. 1 ст. 11 Закону № 1952-IV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 8 ст. 18 Закону № 1952-IV).

Між тим, умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 №553) (далі Порядок №1127).

Згідно із пунктами 6, 7 Порядку №1177 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, іншими законами України та цим Порядком.

У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 18 Порядку №1177 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав.

Згідно із пунктом 23 Порядку №1177 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

У свою чергу, частиною 1 статті 24 Закону № 1952-IV визначено, що підстави для відмови в державній реєстрації прав: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці).

Вказаний перелік є вичерпним та розширенню не підлягає.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що підставою для відмови в державній реєстрації прав, є серед іншого випадки, коли подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Як свідчать матеріали справи позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 на підставі постанови Київського апеляційного суду від 20.02.2020 у справі №360/104/17-ц та рішення Бородянського районного суду Київської області від 28.01.2021 у справі №939/1200/20.

Разом з цим, суд зазначає, зміст вказаних судових рішень не свідчить про те, що ОСОБА_1 набув право власності на підставі останніх на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Суд звертає увагу позивача на те, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 28.01.2021 у справі №939/1200/20 скасовано рішення державного реєстратора Бородянської районної державної адміністрації Оксененко Ірини Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 35372132) від 25.05.2017 та здійснений відповідно до нього запис № 20597223 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на частину домоволодіння АДРЕСА_1 , проте не визнано право власності на такий об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 .

У вказаному рішенні суд зазначив, що оскільки рішення суду, на підставі якого було винесено оспорюване рішення державного реєстратора та здійснено ним запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, скасоване і при цьому судом не вирішено питання щодо даних рішення та реєстрації прав власності відповідачки, то суд визнає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, скасувати рішення державного реєстратора Бородянської районної державної адміністрації Оксененко І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 35372132) від 25.05.2017 та здійснений відповідно до нього запис № 20597223 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Так як рішення державного реєстратора та відповідний запис про право власності відповідачки (третьої особи в даній адміністративній справі) на вказане майно судом скасовані, що є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідних змін щодо припинення речових прав відповідачки, то підстав для припинення судом права власності ОСОБА_2 на це майно не вбачається, а тому в позові в цій частині судом було відмовлено.

Тобто, вказаним судовим рішенням право власності за позивачем на частину домоволодіння АДРЕСА_1 не визнавалось.

Разом з цим суд вказує, що за наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т. 1, а.с. 6-7) вбачається, що відомості про припинення речових прав на частину домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , з урахуванням рішення Бородянського районного суду Київської області від 28.01.2021 у справі №939/1200/20 не внесено, проте вказане не свідчить про протиправність оскаржуваного рішення державного реєстратора з огляду на наступне.

Так, судом під час розгляду справи не встановлено обставин звернення ОСОБА_1 до державного реєстратора із заявою про припинення речових прав ОСОБА_2 , з урахуванням постанови Київського апеляційного суду від 20.02.2020 у справі №360/104/17-ц та рішення Бородянського районного суду Київської області від 28.01.2021 у справі №939/1200/20 із одночасним здійсненням державної реєстрації прав та їх обтяжень на відповідний об`єкт нерухомого майна із наданням документів, що підтверджують виникнення права власності на останній.

Тобто, подаючи заяву від 28.09.2021, позивач не надав державному реєстратору документи, які підтверджують обставини набуття ним права власності на частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Суд наголошує, що постановою Київського апеляційного суду від 20.02.2020 у справі №360/104/17-ц та рішенням Бородянського районного суду Київської області від 28.01.2021 у справі №939/1200/20 не встановлено набуття права власності безпосередньо за ОСОБА_1 .

Таким чином, на переконання суду, державний реєстратор відмовляючи у державній реєстрації прав та їх обтяжень, правомірно застосував положення пункту 4 частини статті 24 Закону № 1952-IV щодо відмови позивачу у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення №60751339 від 04.10.2021 задоволенню не підлягають.

Що ж стосується позовних вимог в частині зобов`язання державного реєстратора вчинити певні дій слід звернути увагу на наступне.

Згідно із абзацом 2 частини 3 статті 26 Закону № 1952-IV у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Суд вказує, що позивач не звертався до відповідача із заявою про державну реєстрацію припинення речових прав за третьою особою частину домоволодіння АДРЕСА_1 , жодних рішень щодо відмови у вчиненні таких дій державним реєстратором не приймалось, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Додатково в межах спірних правовідносин суд вважає за доцільне роз`яснити позивачу наступне.

Згідно із частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 2 ст. 319 ЦК України).

Суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи (ч. 1 ст. 325 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини 1 статті 1217 ЦУ України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Положеннями частини 1 статті 1222 ЦК України регламентовано, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Аналізуючи наведене в сукупності, з урахуванням встановлених обставин в ході розгляду справи суд зазначає, що позивачем фактично обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, адже для набуття ним права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 останній має вступити в спадщину в порядку, встановленому ЦК України та/або набути таке право власності на підставі рішення суду та, в подальшому реалізовувати своє право шляхом подання заяви про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт нерухомого майна із одночасним поданням заяви про припинення речових прав на частину домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі постанови Київського апеляційного суду від 20.02.2020 у справі №360/104/17-ц та рішення Бородянського районного суду Київської області від 28.01.2021 у справі №939/1200/20.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов не підлягає до задоволення, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складено 10.03.2023.

Суддя Кушнова А.О.