Справа № 607/2292/22
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 607/2292/22 пров. № А/857/1010/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Кушнерика М.П.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 січня 2023 року, прийняте суддею Сливка Л.М., в м.Тернопіль, у справі № 607/2292/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2022 року, поштовими засобами зв`язку ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить, визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0005/40300/21 від 05 жовтня 2021 року, а справу - закрити.

Позовні вимоги мотивовано тим, що постановою Тернопільської митниці Держмитслужби України від 05.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0005/40300/21, позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 221407,41 грн. Оскаржувану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповнотою провадження та розгляду справи, невідповідністю викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи, відсутністю в його діях ознак порушення митних правил.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду від 04 січня 2023 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову у справі про порушення митних правил № 0005/40300/21 від 05 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 485 МК України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 221407,41 грн.

Справу про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачених ст. 485 МК України надіслати на новий розгляд до Тернопільської митниці Державної митної служби України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає те, що як вбачається із мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду, суд першої інстанції погоджується з позицією митниці про наявність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України. Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо надіслання справи на новий розгляд.

Позивач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 29 липня 2021 року для здійснення митного оформлення автомобіля «Mercedes-Benz», модель E220, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 в митному режимі «імпорт» у відділ митного оформлення №2 митного поста «Тернопіль» Тернопільської митниці позивач подав електронну митну декларацію типу ІМ40АА №UA403030/2021/002351 разом з товаросупровідними документами, а саме: свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 18 серпня 2017 року; договором дарування автомобіля від 04 вересня 2017 року; паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_1 з 27 серпня 2008 року зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з митної декларації, вартість зазначеного транспортного засобу становить 3000 євро.

Після оформлення позивачем вказаної митної декларації та сплати митних платежів Тернопільська митниця надала позивачу посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 11 серпня 2021 року.

Як вбачається з відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області від 03 вересня 2021 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

13 серпня 2021 року державним інспектором оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Тернопільської митниці Маньковським С.П. складено протокол про порушення митних правил № 0005/40300/21, згідно з яким 10 липня 2020 року ОСОБА_1 на підставі паспорта громадянина Румунії № НОМЕР_6 , як нерезидент, через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» в зоні діяльності Галицької митниці Держмитслужби через смугу руху «зелений коридор» з метою особистого користування ввіз на митну територію України в митному режимі тимчасове ввезення до 1 року автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель Е 220, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , без сплати митних платежів. 29.07.2021 для здійснення митного оформлення вказаного автомобіля в митному режимі імпорт у відділ митного оформлення № 2 митного поста «Тернопіль» Тернопільської митниці було подано електронну митну декларацію типу ІМ40АА № UA403030/2021/002351 разом з товаросупровідними документами, зокрема: рахунком-фактури (faktura) № б/н від 04.09.2017; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 18.08.2017; паспорт громадянина України НОМЕР_4 від 15.12.1997 та інші необхідні документи. Згідно поданих документів, покупець та особа, відповідальна за фінансове врегулювання - громадянин України ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_8 виданий 15.12.1997 Чортківським РВ УМВС Україна), зареєстрований за адресою ( АДРЕСА_1 ). Згідно вищезазначеної митної декларації сплачено митних платежів у сумі 31 822,58 грн. Таким чином, ОСОБА_1 при ввезені на митну територію України в митному режимі тимчасового ввезення вказаного автомобіля, надавши паспорт громадянина Румунії, як нерезидент, протиправно скористався пільгою, що призвело до несплати митних платежів у сумі 73802,47 грн.

05 жовтня 2021 року в.о. начальника Тернопільської митниці Дорофій Д.О. винесено постанову про порушення митних правил № 0005/40300/21 від 05 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 221407,41грн, що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Не погоджуючись з постановою про порушення митних правил, позивач звернувся до суду.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав для закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 485 Митного кодексу України не має, оскільки зібрані у справі докази не є достатніми для встановлення відсутності події і складу порушення позивачем митних правил. Однак, суд першої інстанції вказує, що відповідачем не правильно здійснено обрахування суми митних платежів, які на момент винесення оскаржуваної постанови були сплачені позивачем, та відповідно не правильно визначено недоплачену суму митних платежів, з якої визначено розмір штрафу, з огляду на те справу про порушення митних правил слід надіслати на новий розгляд.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.

Стаття 71 Митного кодексу України передбачає, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Згідно зі ст. 103 Митного кодексу України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортного засобу особистого користування на митну територію України врегульовано статтею 380 Митного кодексу України.

Згідно з ч. 1 цієї статті тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами (частина друга цієї статті).

Абзацами 1 та 2 ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів (абзац четвертий частини четвертої статті 380 Митного кодексу України).

Згідно з ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Наведені норми встановлюють різні режими митного контролю та сплати митних платежів в залежності від правового статусу громадянина, який здійснює ввезення транспортного засобу для особистого користування, розрізняючи два статуси: нерезидента і резидента.

Правовий статус резидента/нерезидента України визначається нормами Митного та Податкового кодексів України.

Відповідно до п.п "в" п. 33 та п.п "в" п. 50 ст. 4 Митного кодексу України резидентом визнаються фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном. Нерезидентами є фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Згідно з нормами абзаців 1 - 6 п.п "в" п.п 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України резидентом є фізична особа - резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні.

У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.

Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності.

Якщо неможливо визначити резидентський статус фізичної особи, використовуючи попередні положення цього підпункту, фізична особа вважається резидентом, якщо вона є громадянином України.

Визначення фізичних осіб - нерезидентів у Податковому кодексі України здійснено від зворотного: якщо особа не визнається резидентом за жодним з критеріїв, передбачених в абзацах 4-10 підпункту 14.1.213 пункту 14.1 ст. 14 цього Кодексу, вона вважається нерезидентом, про що зазначено в абзаці сьомому цього підпункту.

Водночас, згідно з п. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III, якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України; якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Отже, для того, щоб особа вважалась нерезидентом, вона повинна відповідати певним характерним критеріям, а саме бути іноземцем чи особою без громадянства або громадянином України, який має постійне місце проживання за межами України, у тому числі таким, який тимчасово перебуває на території України.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 01 липня 2021 року у справі № 751/4094/17.

Частиною 1 ст. 458 Митного кодексу України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до статтею 485 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Зі змісту даної норми випливає, що склад порушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України обумовлює наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Згідно із ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Відповідно до ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що відповідно до п. 21 Положення про паспорт громадянина України затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992, паспорт особи, яка припинила громадянство України відповідно до статті 19 Закону України «Про громадянство України» підлягає поверненню до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Однак, позивач ОСОБА_1 паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , не здавав до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства та свідомо скористався паспортом громадянина Румунії № НОМЕР_9 , як нерезидент та ввіз на митну територію України в митному режимі тимчасове ввезення до одного року автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель Е 220, номер кузова: НОМЕР_1 , без сплати у повному обсязі митних платежів.

Оскільки при ввезенні автомобіля на митну територію України позивач мав статус резидента і на території України повинен був користуватися документами громадянина України, водночас для підтвердження свого права як нерезидента на спрощений митний режим пред`явив паспорт громадянина Румунії, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що позивач діяв умисно з метою ухилення від сплати митних платежів і Тернопільська митниця правомірно згідно з частиною четвертою статті 380 Митного кодексу України винесла постанову про визнання позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та наклала на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таке застосування судами норми статті 485 Митного кодексу України відповідає висновку Верховного Суду у постанові від 21.05.2021 у справі №725/6187/16-а.

Щодо покликань позивача на те, що визначення відповідачем митної вартості вказаного автомобіля в процедурі розгляду справи про порушення митних правил повинно було здійснюватись шляхом проведення експертного дослідження, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 295 МК України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Митне оформлення транспортного засобу передбачає сплату акцизного податку, що справляється з огляду на об`єм циліндрів двигуна (ст. 215 ПК України), а також ввізного мита і податку на додану вартість, що обраховуються, в тому числі, з митної вартості транспортного засобу (Закон України «Про митний тариф», розділ V ПК України).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до статті 57 глави 9 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на особі, яка ввозить товар на митну територію, тобто на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що митне оформлення транспортного засобу проведено відповідно до декларації IM40АА № UA 403030/2021/002351 від 11 серпня 2021 року.

Таке митне оформлення, в тому числі, визначення вартості, нарахування і сплата митних платежів, завершене, його результати не оскаржені у встановленому порядку і не скасовані, а отже суд апеляційної інстанції відхиляє покликання позивача щодо визначення митної вартості та сплати митних платежів.

Щодо покликань позивача на Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України» від 15 квітня 2021 року № 1403-IX, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Розділ XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України доповнено пунктами 9-7-9-10 такого змісту: «Здійснення митного оформлення транспортного засобу особистого користування, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту, з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, та добровільною сплатою до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися цим та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, звільняє фізичних осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту».

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що вказана норма стосується резидентів, тобто громадян України, натомість позивач під час ввезення транспортного засобу на територію України терміном до одного року, подав митним органам паспорт громадянина Румунії, а тому вказані норми не поширюються на позивача.

Оскільки, на час ввезення автомобіля «MERCEDES-BENZ», модель Е 220, номер кузова: НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 був громадянином - резидентом та мав постійне місце проживання в Україні та був зареєстрований 27 серпня 2008 року за адресою: АДРЕСА_1 , отже позивач зобов`язаний був сплатити митні платежі в повному обсязі при ввезенні вказаного транспортного засобу на митну територію України, як це передбачено ч. 4 ст. 380 МК України.

Зазначені фактичні обставини справи, на переконання колегії суддів апеляційного суду, стали правомірною підставою для складення відносно ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил № 005/40300/21 від 13.08.2021 та винесення в подальшому постанови від 05.10.2021 року у справі про порушення митних правил № 005/40300/21, якою на позивача накладено адміністративне стягнення, передбачене санкцією ст. 485 МК України.

Отже, аналізуючи фактичні обставини справи у сукупності з наведеними вище приписами нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що постанова у справі про порушення митних правил № 0005/40300/21 від 05.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 221407,41 грн. є правомірною, а тому скасуванню не підлягає.

За таких обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги відповідача є підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці - задоволити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 січня 2023 року у справі № 607/2292/22, скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула