Справа № 320/6226/21
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 березня 2023 року

м. Київ

справа № 320/6226/21

адміністративне провадження № К/990/6576/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 у справі №320/6226/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «ЕЛОПАК-ФАСТІВ» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 відмовлено в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ЕЛОПАК-ФАСТІВ» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними дій Державної податкової служби України щодо включення приватного акціонерного товариства «ЕЛОПАК-ФАСТІВ», ідентифікаційний код 00418082, до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік; зобов`язання Державної податкової служби України виключити приватне акціонерне товариство «ЕЛОПАК-ФАСТІВ», ідентифікаційний код 00418082, з плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Київській області від 05.05.2021 №729-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки приватного акціонерного товариства «ЕЛОПАК-ФАСТІВ».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ЕЛОПАК-ФАСТІВ» задоволено частково. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Київській області від 05.05.2021 року №729-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «ЕЛОПАК-ФАСТІВ». Ухвалено в цій частині нову постанову, якою задоволено адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «ЕЛОПАК-ФАСТІВ» до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування наказу. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Київській області від 05.05.2021 №729-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «ЕЛОПАК-ФАСТІВ». В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 залишено без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної податкової служби України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023 у справі №320/6226/21.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. При цьому пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України є відсильною нормою, обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт та частину статті 353 КАС України.

Скаржником вказано про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 15.04.2022 №160/5267/21, від 06.07.2022 №360/1182/21.

На думку контролюючого органу, підставами для відступу від висновків Верховного Суду є:

1. Відсутність колізії між нормами пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». (аналіз вказаних обставин в постановах Верховного Суду відсутній).

1-1. Відсутність колізії між нормами пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», дає підстави стверджувати, що колізія між положеннями пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» також відсутня.

2. Дотримання положень Конституції України або міжнародних договорів України, ратифікованих Верховною Радою України під час прийняття Закону України від 17.09.2020 №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

3. Наявність легітимної мети в законодавця при прийнятті пункту 4 «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

3-1. Наявність легітимної мети в законодавця при прийнятті постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок».

4. Специфіка законодавства, що регулює спірні правовідносини

На переконання відповідача відсутня колізія норм права, що регулюють спірні правовідносини; відсутні підстави застосовувати положення пункту 5.2 статті 5 Податкового кодексу України; необхідно провести системний аналіз положень пункту 2.1 статті 2 Податкового кодексу України та визначити вірне правозастосування цієї норми з огляду на специфіку правовідносин; наявні підстави застосувати до спірних правовідносин норми пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 4 статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначаються норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанова Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми.

Однак контролюючим органом не обґрунтовано, в чому саме полягало неправильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій, не наведено висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми. Касаційна скарга не містить нормативно-правового обґрунтування необхідності відступлення від висновків Верховного Суду, а містить лише виклад обставин у справі, висновки встановлених податковим органом порушень, цитати нормативних актів та окремих висновків Верховного Суду, без зазначенням в чому полягає порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у взаємозв`язку з тими висновками, що стали підставою для задоволення позову.

Разом з тим, як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, Шостим апеляційним адміністративним судом не вчинено посилань на постанови Верховного Суду від 15.04.2022 №160/5267/21, від 06.07.2022 №360/1182/21. Натомість судом апеляційної інстанції враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 22.02.2022 по справі № 420/12859/21, що скаржником залишено поза увагою.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2022 у справі №320/13182/21 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва