Справа № 640/26846/20
Суддя: Єленіна Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

судді Великої Палати Верховного Суду Єленіної Ж. М.
№ 11-97апп22) за позовом ОСОБА_1 до голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Л. В. (далі - голова ліквідаційної комісії) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
Короткий виклад обставин справи
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати дії відповідача щодо невидачі позивачу довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 1 липня 2020 року протиправними;
- зобов`язати відповідача видати довідку, згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 238 275 грн, з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 132 375 грн (2118 * 50 * 1,25); доплата за вислугу років (80 %) - 105 900 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь - 0; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.
Вимоги мотивував тим, що оскаржувана відмова відповідача у видачі йому довідки згідно з його заявою від 1 липня 2020 року не ґрунтується на нормах чинного законодавства.
На думку позивача, за приведеними у відповідність з конституційним порядком положеннями Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» зі змінами (далі - Закон № 1402-VIII) з 19 лютого 2020 року в нього виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до частини другої, пункту 2 частини третьої, частин четвертої та п`ятої статті 135 цього Закону (судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року).
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційноїінстанцій
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 1 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив.
Голова ліквідаційної комісії не погодилася з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і звернулася з касаційною скаргою, у якій просить скасувати їх як такі, що ухвалені у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 16 серпня 2022 року за наслідками попереднього розгляду матеріалів касаційної скарги голови ліквідаційної комісії справу за її позовом на підставі частини п`ятої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Таке рішення обґрунтував тим, що спірні правовідносини в цій справі містять виключну правову проблему та є очевидною необхідність формування єдиної правозастосовчої практики за цією категорією справ.
Підстави для передачі справи побачив і вивів через розуміння та порівняння законодавчих положень на основі фактичних обставин цієї справи та обставин, на підставі яких були ухвалені згадані нижче судові рішення.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку також і про те, що судами неоднаково застосовуються положення Закону № 1402-VIII, зокрема, при вирішенні питання щодо видачі головою ліквідаційної комісії довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді Вищого адміністративного суду України у відставці.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2023 року касаційну скаргу голови ліквідаційної комісії задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій
З 15 грудня 2017 року в Україні діє Верховний Суд. Відповідно припинили свою діяльність Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України.
За матеріалами справи голова Вищого адміністративного суду України наказом від 10 жовтня 2016 року № 681-к відрахував суддю Вищого адміністративного суду України ОСОБА_1 зі штату суду у зв`язку зі звільненням його у відставку відповідно до Постанови Верховної Ради України від 8 вересня 2016 року № 1515?VIII.
13 січня 2020 року Вищий адміністративний суд України видав ОСОБА_1 довідку № 27 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. За цією довідкою суддівська винагорода обчислена на підставі положень статті 133 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453?VI) (з урахуванням висновків Рішення Конституційного Суду України від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018 та положень Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів).
Після того як 18 лютого 2020 року Конституційний Суд України постановив Рішення № 2-р/2020, яким визнав неконституційними положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, 1 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із заявою про надання нової довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
У відповідь на це звернення Вищий адміністративний суд України листом від 02 липня 2020 року № 157/12-14/20 повідомив, що посадовий оклад судді Вищого адміністративного суду України складається з 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений на 1 січня календарного року із застосуванням коефіцієнта для судді вищого спеціалізованого суду 1,2 (розрахунок 15 * 2102,00 * 1,2 = 37 836,00), тобто посадовий оклад станом на 1 січня 2020 року становить 37 836 грн. У зв`язку із цим 13 січня 2020 року позивачу була видана довідка № 27 про суддівську винагороду в означеному розмірі для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Незгода позивача з відмовою у видачі нової довідки зумовила його звернення до суду із цим позовом до голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України Соловйової Л. В.
Підстави і мотиви для висловлення окремої думки
Відповідно до частини третьої статті 34 КАС суддя, не згодний із судовим рішенням, може письмово викласти свою окрему думку.
Не погоджуючись із позицією більшості суддів Великої Палати Верховного Суду, вважаю за необхідне зазначити таке.
Відповідно до частини п`ятої статті 346 КАС суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, касаційний суд дійшов висновку, що виключною правовою проблемою є застосування статей 135 та 142 Закону № 1402-VIII, а саме: питання щодо захисту права судді Вищого адміністративного суду України у відставці на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді.
Приймаючи рішення в цій справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позов заявлено не до тієї особи, а тому відповідно до частини третьої статті 48 КАС судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Погоджуючись із висновком про те, що спірні правовідносини виникли між суддею касаційного суду у відставці та судом, у якому він здійснював правосуддя, маю переконання, що Велика Палата Верховного Суду не виконала в повній мірі свій обов`язок, щодо вирішення виключної правової проблеми, на підставі якої прийняла справу до свого провадження.
Разом з тим у цій справі ключовим питанням є визначення статусу судді-позивача.
02 червня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до Конституції України щодо норм про організацію та функціонування національного судоустрою (Закон України від 02 червня 2016 року № 1401-VІІІ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року). Згідно з новою редакцією частини третьої статті 125 Конституції України саме Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.
На відміну від попереднього законодавства, згідно з яким Верховний Суд України не мав повноважень суду касаційної інстанції (вони були передані вищим спеціалізованим судам у результаті попередньої судової реформи), Закон № 1402-VIII передбачає, що Верховний Суд, серед інших повноважень, знову виконуватиме функцію касаційної інстанції (частина друга статті 36), і складатиметься з Великої Палати Верховного Суду, Касаційного адміністративного суду, Касаційного господарського суду, Касаційного кримінального суду, Касаційного цивільного суду (частина друга статті 37).
Будь-яких інших касаційних судів системою судоустрою України не передбачено. Отже, суддями суду касаційної інстанції є судді Верховного Суду.
Ураховуючи, що позивач є суддею касаційного суду у відставці, немає підстав для незастосування щодо нього положень частин третьої, четвертої статті 142 та пункту 3 частини другої статті 135 Закону № 1402-VIII.
При вирішенні справи необхідно було б врахувати, що неврегулювання в Законі № 1402-VIII спірного питання ставить позивача в ситуацію правової невизначеності та невиправдано покладає на нього непропорційний тягар наслідків невиконання державою своїх обов`язків з матеріального забезпечення судді у відставці.
Велика Палата Верховного Суду правильно виснувала про скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, однак мотивувальну частину постанови варто було б доповнити висновком про те, що, оскільки позивач є суддею касаційного суду у відставці, до нього мають бути застосовані положення частин третьої, четвертої статті 142 та пункту 3 частини другої статті 135 Закону № 1402-VIII.
Суддя Великої Палати
Верховного Суду Ж. М. Єленіна