Справа № 580/5989/22
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5989/22 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Демченко М.В. від 22.04.2020 ВП №59537099 про стягнення з позивача на користь Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчого збору в сумі 173644 грн. 42 коп.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року позовну заяву та додані до неї матеріали повернуто позивачу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження в адміністративній справі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує, що судом першої інстанції не було враховано доводи позивача про те, що 31 жовтня 2022 року відбувся черговий масований ракетний обстріл, внаслідок чого у м. Києві було введено екстрені відключення світла, був відсутній мобільний зв`язок та інтернет, через що позивачу було складно зв`язатись з адвокатом.

Також апелянт зазначає, що позивач самостійно виховує малолітню доньку, яка є особою інвалідністю, що підтверджується посвідченням, тому позивач не міг залишити доньку саму вдома та поїхати в м. Київ для укладення договору та надання документів для позову, запропонувавши адвокату приіїати в м. Черкаси. В подальшому 11.11.2022 року між позивачем та адвокатом було укладено договір про надання правничої допомоги, а вже 14.11.2022 року позовну заяву було направлено до суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року позовну заяву залишено без руху та визначено наступні недоліки: позивачем не додано до позову заяву про поновлення цього строку із доказами поважності причин його пропуску; сума судового збору, яку позивачу необхідно сплатити за звернення до суду із вказаним позовом майнового характеру становить у сумі 1736 грн. 44 коп., тому з урахуванням часткової сплати позивачем судового збору в сумі 992 грн. 40 коп., позивачу необхідно доплатити 744 грн. 04 коп.; в позовній заяві не зазначено всі відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника позивача - адвоката Іванченко А.В., зокрема, реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номеру і серії паспорта.

Позивачеві встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю десять днів з моменту отримання копії даної ухвали суду

29 грудня 2022 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року позовну заяву та додані до неї матеріали повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 22.04.2020 ВП №59537099, із матеріалами вказаного виконавчого провадження представник позивача ознайомився 30.10.2022, тому останній строк звернення до суду був 10.11.2022, однак до Черкаського окружного адміністративного суду з даним позовом представник позивача звернувся лише 14.11.2022 (відтиск календарного штемпеля АТ «Укрпошта» на поштовому конверті, у якому надійшов позов до суду), тобто з пропуском десятиденного строку звернення до суду.

Суд зазначив, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує наказ про звільнення та пов`язані із дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Також, суд першої інстанції вказав, що посилання представника позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду на те, що ним пропущений строк звернення до суду через введення воєнного стану в Україні - визнається судом необгрунтованим, оскільки будь-яких доказів на підтвердження того, що саме воєнний стан зумовив пропуск строку звернення до суду не надано.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Такі вимоги визначені статтею 160 КАС України.

Так, згідно приписів цієї норми, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

В позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.

У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

За правилами, встановленими статтею 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

Згідно із статтею 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України).

Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року позовну заяву залишено без руху та визначено наступні недоліки: позивачем не додано до позову заяву про поновлення цього строку із доказами поважності причин його пропуску; сума судового збору, яку позивачу необхідно сплатити за звернення до суду із вказаним позовом майнового характеру становить у сумі 1736 грн. 44 коп., тому з урахуванням часткової сплати позивачем судового збору в сумі 992 грн. 40 коп., позивачу необхідно доплатити 744 грн. 04 коп.; в позовній заяві не зазначено всі відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника позивача - адвоката Іванченко А.В., зокрема, реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номеру і серії паспорта.

29 грудня 2022 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано:

1) Позовна заява з усунутими недоліками (для суду та відповідача);

2) Оригінал квитанції про доплату судового збору в рзмірі 744,04 грн.;

3) Заява про поновлення строку з доказами поважності причин його пропуску.

У поданій заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду, представник позивача вказала, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 61896387 від 22.04.2020 року та оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 22.04.2020 року на адресу ОСОБА_1 направлено не було. Про наявність постанови про стягнення з позивача на користь відповідача виконавчого збору у розмірі 173 644,42 грн. дізнався 31.10.2022 року, коли ознайомився з матеріалами справи у приміщенні ДВС, копію розписки про ознайомлення долучено до заяви. Позовна заява була направлена до Черкаського окружного адміністративного суду 14.11.2022 року.

У поданій заяві адвокат звертав увагу, що інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Іванченко А.В., яка знаходиться у м. Києві, 31.10.2022 року російською федерацією було завдано масований ракетний удар по території України, внаслідок чого було введено екстрені відключення світла, якого не було декілька діб підряд, був відсутній мобільний зв`язок та інтернет, що унеможливлювало зв`язок позивача з адвокатом. Також представник позивача зазначив, що позивач самостійно виховує малолітню дитину, яка є особою з інвалідністю та потребує додаткової турботи, залишити саму вдома дитину позивач не міг, тому запропонував адвокату приїхати до м. Черкаси для укладення договору та передачі документів виконавчого провадження, в подальшому 11.11.2022 року було укладено договір про надання правничої допомоги, позовну заяву ж було підготовлено та направлено адвокатом наступного робочого дня (понеділок) після укладення договору.

Щодо висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для поновлення строку на звернення до адміністративного суду, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. ч. 1, 2 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно матеріалів справи, про наявність оскаржуваної постанови позивач дізнався 31.10.2022 року, а з позовною заявою звернувся 14.11.2022 року.

Таким чином, позивачем пропущено десятиденний строк на звернення до суду, оскільки останнім днем для звернення було 10.11.2022 року (четвер), в той час як із позовом позивач звернувся 14.11.2022 року (понеділок).

Відмовляючи у поновленні строку на апеляційне оскарження, суд першої інстанції інстанції виходив з того, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує наказ про звільнення та пов`язані із дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами, а посилання представника позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду на те, що ним пропущений строк звернення до суду через введення воєнного стану в Україні - визнається судом необгрунтованим, оскільки будь-яких доказів на підтвердження того, що саме воєнний стан зумовив пропуск строку звернення до суду не надано.

Оцінюючи вказані вище обставини, колегія суддів звертає увагу, що КАС України не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку звернення до суду. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу.

Згідно з усталеною судовою практикою поважними визнаються обставини, які виникли або тривали протягом строку звернення до суду оскарження, є об`єктивними, не залежать від дій особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного звернення до суду в конкретній справі. Для оцінки поважності суд має враховувати обставини, які стали причиною пропуску процесуального строку, а також поведінку сторони, зокрема її добросовісність.

При цьому положення КАС України визначають можливість незастосування негативних наслідків пропущення процесуальних строків з метою сприяння лише тим особам, які добросовісно ставляться до виконання своїх обов`язків, але які пропустили строки за відсутності їхньої волі до цього.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що поважність причин пропуску строку підлягає оцінці у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин.

Щодо посилання апелянта на воєнний стан, колегія суддів зазначає, що дійсно, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05.30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому був продовжений Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України, та який триває і наразі.

Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 121 КАС повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

При цьому, колегія суддів наголошує, що питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках.

Судом першої інстанції вважав, що будь-яких доказів на підтвердження того, що саме воєнний стан зумовив пропуск строку звернення до суду не надано, однак, Черкаським окружним адміністративним судом помилково не було враховано доводи представника позивача про те, що інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Іванченко А.В., яка знаходиться у м. Києві, 31.10.2022 року російською федерацією було завдано масований ракетний удар по території України, внаслідок чого було введено екстрені відключення світла, якого не було декілька діб підряд, був відсутній мобільний зв`язок та інтернет, що унеможливлювало зв`язок позивача з адвокатом.

Так, масований ракетний удар по енергетичній інфраструктурі України 31 жовтня 2022 року, який є одним із наймасовіших обстрілів, є загальновідомим фактом, що не потребує додаткового доказування.

При цьому, судом враховується, що 1 листопада «Укренерго» поінформувало про впровадження обмежень енергопостачання в Києві та семи областях для відновлення об`єктів, що постраждали від російських ракет напередодні, з 06:00 Диспетчерський центр НЕК «Укренерго» надав операторам розподільних мереж (обленерго) обсяги для обмеження електропостачання всіх категорій споживачів у Центральному (Київ, Київська, Чернігівська, Черкаська та Житомирська області) та Північному (Сумська, Харківська та Полтавська області) регіонах країни.

Відтак, колегія суддів враховує, що зазначені обставини дійсно мали вплив на відсутність світла, зв`язку, інтернету, що ускладнювало зв`язок між позивачем та його представником, який в подальшому звернувся до суду, при цьому, слід також наголосити, що пропуск строку не є значним в рамках встанволених вище обставин щодо масованого ракетного обстрілу 31 жовтня 2022 року, і становить лише три дні.

Також, як зазначав апелянт, позивач самостійно виховує малолітню дитину, яка є особою з інвалідністю та потребує додаткової турботи, залишити саму вдома дитину позивач не міг, тому запропонував адвокату приїхати до м. Черкаси для укладення договору та передачі документів виконавчого провадження, в подальшому 11.11.2022 року було укладено договір про надання правничої допомоги, позовну заяву ж було підготовлено та направлено адвокатом наступного робочого дня (понеділок) після укладення договору.

Суд також враховує поведінку позивача та звертає також увагу на те, що вжиті дії свідчать про його незгоду з діями Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та намір захистити свої права і охоронювані законом інтереси. Про такі наміри свідчить подання без зайвих зволікань позовної заяви до адміністративного суду, з пропуском встановленого строку на три дні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що у своїй сукупності ці обставини в рамках спірних правовідносин свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду через об`єктивні перешкоди, які не залежали від волі позивача, а тому суд першої інстанції інстанції, відмовляючи у його поновленні та повертаючи позовну заяву, передчасно застосував відповідні процесуальні наслідки.

Відповідно до положень статті 55 Конституції України держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 6 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи поведінку позивача та обставини справи в сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що відмова у поновленні строку звернення до адміністративного суду та позбавлення позивача права на звернення до суду через пропуск строку у зв`язку із відсутністю світла та можливості зв`язку з адвокатом внаслідок масованого ракетного удару російської федерації, було б явно непропорційним та може вказувати на надмірний формалізм у такому важливому питанні, як доступ до правосуддя.

З цього питання колегія суддів враховує правову позицію, яку висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №810/2925/16 стосовно того, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року - скасувати та направити справу до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна