Справа № 300/4897/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/4897/22 пров. № А/857/18615/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.12.2022р. про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській обл. про визнання протиправною відмови щодо складання і подання до пенсійного органу довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Микитин Н.М.; час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 09.12.2022р. м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту ухвали суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.12.2022р. визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській обл. /ГУ ДСНС України в Івано-Франківській обл./ про визнання протиправною відмови щодо складання і подання до пенсійного органу довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, спонукання до вчинення певних дій, з підстав, визначених у заяві від 01.12.2022р. про поновлення процесуального строку; позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДСНС України в Івано-Франківській обл. про визнання протиправною відмови щодо складання і подання до пенсійного органу довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, спонукання до вчинення певних дій повернуто позивачу (а.с.18-21).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, що призвело до помилкового повернення позовної заяви (а.с.26-30).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що про порушення своїх прав він дізнався у серпні 2022 року після ознайомлення із постановою Верховного Суду /ВС/ від 02.08.2022р. у справі № 440/6017/21.

Обставини поважності пропущеного строку звернення до суду є об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення апелянта. Вони відпали після дати постановлення ВС судового рішення від 02.08.2022р. у справі № 440/6017/21.

Водночас, застосування висновків Великої Палати /ВП/ ВС від 24.12.2020р. у справі № 510/1286/16-а, постанови ВС від 31.03.2021р. у справі № 240/12017/19 до розглядуваних правовідносин є помилковим, оскільки такі є нерелевантними, а їх висновки не можуть застосовуватися в розглядуваній справі.

Також наведений судом початок перебігу строку звернення до суду є помилковим; такий слід обчислювати з моменту отримання листа-відповіді; наголошує на необхідності застосування вимог ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Право на перерахунок пенсії в позивача виникло у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, по причині чого з`явилося право на отримання довідки уповноваженого органу про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Окрім цього, вказані відносини носять триваючий характер, оскільки суб`єкт владних повноважень ухиляється від виконання своїх обов`язків протягом тривалого періоду часу (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність), що призводить до порушення права на соціальний захист.

Відповідач ГУ ДСНС України в Івано-Франківській обл. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає апеляційну скаргу необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми діючого законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.45-49).

Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує із змісту оскаржуваної ухвали, свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Отже, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ст.122 КАС України.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою, в рамках строку звернення до суду, залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Відтак, на переконання суду, право на звернення в суд (ініціювання вирішення спору) може ґрунтуватися з врахуванням висновків Верховного Суду, однак такі адміністративні позови повинні бути подані в строки, встановлені процесуальним законом, а у випадку пропущення таких строків - із наведенням обґрунтованих причини, які перешкоджали чи обмежували звернення до суду.

Посилання позивачем на постанови Верховного Суду від 02.08.2022р. у справі № 440/6017/21 та від 31.08.2022р. у справі № 120/8603/21-а, як на підстави поновлення пропущеного строку звернення до суду, не є поважними та не свідчать про наявність у позивача перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення до суду з цим позовом.

Позивач, не маючи юридичної освіти, щонайменше з 30.12.2020р. (дати опублікування Закону України № 1082-IX від 15.12.2020р. «Про Державний бюджет України на 2021 рік») мав можливість реалізувати своє право бути обізнаним про розмір нарахованої пенсії шляхом звернення як до відповідача, який видав в 2021 році довідку № 5401-9825/5416, із прив`язкою до розміру прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018р., з яким ініціатор спору не погоджується, так і до органу пенсійного забезпечення, який перераховував пенсію на підставі такої довідки.

Наголошує на тому, що ОСОБА_1 ще в 2021 році знав або щонайменше - мав би знати, що його пенсія обраховується з грошового забезпечення станом на 05.03.2019р., і мав би знати, що його пенсія не обраховувалася з грошового забезпечення станом на 01.01.2021р.

Натомість, позивач звернувся до відповідача про видачу йому довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2021р. лише 05.09.2022р., на що отримав відмову від 05.10.2022р.

Відтак, отримання листа відповідача від 05.10.2022р. у відповідь на заяву не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли останній почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не має значення для визначення початку перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Доказів неможливості звернення до відповідача з відповідними заявами та запитами щодо видачі йому довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021р. для перерахунку пенсії з 01.01.2021р., у період з 01.01.2021р. до 05.09.2022р. позивачем не надано.

Таким чином, позивач не надав належного пояснення суду щодо причин пропуску ним строків звернення до суду в межах шестимісячного строку, які передують дню звернення до суду, в розумінні дотримання строків звернення, визначених в п.п.43, 44 постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. у справі № 240/12017/19 (адміністративне провадження № К9901/15971/20).

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції передчасними, виходячи з наступного.

23.11.2022р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії ГУ ДСНС України в Івано-Франківській обл. щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні до Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Івано-Франківській обл. оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021р. для перерахунку його пенсії;

зобов`язати ГУ ДСНС України в Івано-Франківській обл. підготувати та надати до ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021р. у відповідності до вимог ст.ст.43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів /КМ/ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2021р. пенсії ОСОБА_1 (а.с.1-6).

Ухвалою суду від 05.12.2022р. залишено позовну заяву без руху, а позивачу встановлено 10-денний строк для усунення зазначених недоліків шляхом скерування обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску (а.с.9-10).

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач скерував 04.12.2022р. засобами поштового зв`язку заяву від 01.12.2022р. (вх. № 25884/22 від 06.12.2022р.), в якій пояснив свою позицію щодо дотримання строків звернення до суду із заявленим позовом та наявності поважних причин його пропуску (а.с.12-16).

Питання повернення позову з підстав пропуску строку звернення до суду без поважних причин врегульовані діючим процесуальним законом.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані приписами ст.123 КАС України.

Зокрема, згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз наведених норм вказує на чітку послідовність дій суду під час з`ясування поважності причин пропуску строку звернення до суду до відкриття провадження у справі. При цьому, принциповим моментом в такому порядку є забезпечення можливості позивачу належним чином обґрунтувати причини пропуску строку, передбаченого ст.122 КАС України. Для цього законодавцем передбачено обов`язкове винесення судом ухвали про залишення позову без руху і надання можливості вказати відповідні підстави для поновлення строку.

Отже, в розглядуваному випадку суд, встановивши факт пропуску позивачем строку звернення до суду та визнавши неповажними підстави, вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, правильно залишив позовну заяву без руху і надав можливість позивачу вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно усталеної судової практики поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, а також відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Водночас, визначаючи початок перебігу строку звернення до адміністративного суду, важливо встановити той момент, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав.

В аспекті викладеного, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що заявлений позов стосується оскарження в судовому порядку відмови відповідача у підготовці і наданні до ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку його пенсії з 01.01.2021р.

При цьому, у вказаній довідці визначення посадового окладу і окладу за військовим званням повинно здійснюватися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Зверненню позивача до суду розглядуваним позовом передувало скерування ОСОБА_1 до відповідача заяви від 05.09.2022р. про підготовку та направлення спірної довідки до пенсійного органу.

За результатами розгляду такої заяви відповідач надіслав позивачу лист від 05.10.2022р. про відмову в підготовці та видачі спірної довідки через відсутність для цього відповідних правових підстав.

В розрізі наведених обставин судом визначено, що перебіг строку звернення до суду із розглядуваним позовом у ОСОБА_1 розпочався з такого часу:

з дня отримання пенсійної виплати;

з 30.12.2020р. (дати опублікування Закону України № 1082-IX від 15.12.2020р. «Про Державний бюджет України на 2021 рік»);

з моменту отримання довідки № 5401-9825/5416 від 04.12.2021р., яка видана на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020р. у справі № 300/624/20.

Звідси, судом першої інстанції чітко та однозначно не з`ясовано питання, з якого конкретного часу розпочався перебіг шестимісячного строку звернення до суду.

Водночас, названі обставини не враховують зміст розглядуваного позову, який стосується отримання позивачем від відповідача довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, при цьому виниклі правовідносини не стосується перерахунку і виплати отримуваної позивачем пенсії.

Окрім цього, колегія суддів вважає помилковими покликання самого позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався в серпні 2022 року після ознайомлення із постановою ВС України від 02.08.2022р. у справі № 440/6017/21; така обставина не може розцінюватися як початок перебігу строку для звернення до суду, оскільки вказане судове рішення не стосувалося самого позивача.

Також формування чи зміна усталеної судової практики не може впливати на початок перебігу строку звернення до суду.

Водночас, питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду, що передує вирішенню спору по суті (ст.122 КАС України), слід розмежовувати з питанням щодо застосування строку (періоду), за який проводиться нарахування та виплата відповідної пенсії, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано.

Предметом спору в цій справі є оскарження відмови у видачі відповідної довідки та її скеруванні до належного пенсійного органу. Саме така відмова відповідача оскаржується в цій справі, при цьому строк на її оскарження виник у позивача після отримання відповіді ГУ ДСНС України в Івано-Франківській обл. від 05.10.2022р. на подану позивачем заяву від 05.09.2022р.

Натомість, строки перерахунку пенсії (в розглядуваному випадку з 01.02.2021р.) підлягають застосуванню саме правовідносинах, де участь приймає пенсійний орган, і такі повинні стосуватися власне перерахунку пенсії.

В розглядуваній справі ОСОБА_1 вирішується питання правомірності відмови у видачі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, при цьому ОСОБА_1 не заявлені позовні вимоги про перерахунок самої пенсії.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що суд першої інстанції помилково розцінив відносини по отриманню довідки для перерахунку пенсії та відносини перерахунку пенсії як один вид правовідносин, через що застосував до них усталену судову практику обрахунку процесуальних строків, які стосуються справ щодо перерахунку пенсій.

На переконання суду апеляційної інстанції, вказані обставини підлягали з`ясуванню та розмежуванню судом першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції в порушення принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи не дослідив питання дотримання позивачем строку звернення до суду з указаними позовними вимогами, достеменно не встановив початок перебігу та закінчення відповідного строку та, за наявності факту його пропущення, - не з`ясував його причин.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що за таких умов в суду першої інстанції не було достатніх і належних підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.123 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду є передчасною, а відтак підлягає скасуванню.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного повернення позовної заяви, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Оскільки вимоги апелянта сформульовані в інший спосіб, ніж передбачені нормами ст.ст.312, 315 КАС України повноваження апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.ст.243, 311, 312, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.12.2022р. про повернення позовної заяви в адміністративній справі № 300/4897/22 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 13.03.2023р.