Справа № 380/3529/23
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3529/23
У Х В А Л А
про продовження процесуального строку

13 березня 2023 року місто Львів
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулик А.Г., розглянувши заяву представника позивача про усунення недоліків позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу, визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити дії
в с т а н о в и в:
до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якому він просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.12.2022 №362 в частині виключення позивача зі списків особового складу та зняття зі всіх видів забезпечення з 31.12.2022;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 видати наказ (по стройовій частині), яким скасувати наказ командира військової частини № НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 31.12.2022 в частині виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 31.12.2022;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 поновити позивача на посаді як такого, який перебуває у розпорядженні командувача сил підтримки ЗС України та виплатити йому середнє грошове забезпечення за весь час незаконного виключення зі списків особового складу та зняття зі всіх видів забезпечення з 01.01.2023;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2022 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 28.02.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, якою затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення, з урахуванням базового місяця січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №4-1 від 15.01.2004;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по грудень 2022 року відповідно до вимог п. 5 Порядку №1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів) з відрахуванням виплаченої суми та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати з 30.01.2020 по 31.12.2020 позивачу грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення з 30.01.2020, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімум) для працездатних осіб, встановленого законом па 1 січня 2020 року з врахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати з 01.01.2021 по 31.12.2021 позивачу грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення з 01.01.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року з врахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати з 01.01.2022 по 31.12.2022 позивачу грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення з 01.01.2022, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року з врахуванням виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрат доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 31.12.2022, грошового забезпечення з 30.01.2020 по 31.12.2020 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, з 01.01.2021 по 31.12.2021 грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року, з 01.01.2022 по 31.12.2022, грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року, з 01.01.2015 року по день їх фактичної виплати - відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 150 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №358 від 27.12.2022 про виплату позивачу матеріальної допомоги за 2022 рік для вирішення соціально - побутових питань у розмірі 1410 гривень;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги за 2022 рік для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 37% місячного грошового забезпечення, з урахуванням проведеної виплати.

Ухвалою від 27.02.2023 суддя залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (подання квитанції про сплату судового збору та заяви про поновлення строку звернення до суду).

На виконання вимог суду представник позивача подав заяву від 09.03.2023, до якої додав копію квитанції про сплату судового збору та пояснення щодо причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Вирішуючи заяву представника позивача від 09.03.2023 в частині поважності причин пропуску строку звернення до суду, суддя враховує таке.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду представник позивача посилається на введення воєнного стану, ракетні удари з боку збройних сил російської федерації, знеструмлення великих міст, зокрема міста Львова після масованого обстрілу 10.10.2022. Зазначає, що внаслідок відключень світала та періодичних тривог (на час ракетних ударів), люди вимушені залишати свої робочі місця та переховуватися в місцях, необладнаних для забезпечення нормальної роботи, що зумовило неможливість нормального планування роботи як позивачем, так і його представником.

Як на причини пропуску строку звернення до суду представник позивача посилається також на те, що з березня 2020 року в Україні епідемія COVID - 19 ускладнює роботу як позивача, так і його представника.

Також представник позивача посилається на відмови адвокатів з міста Самбір у представництві інтересів позивача та спричинену цим необхідність пошуку адвоката у місті Львові.

Вказані обставини суд оцінює критично, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався та триває і досі.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами першою та четвертою статті 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Суддя зазначає, що на день прийняття Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та на теперішній час Львівський окружний адміністративний суд працює в штатному режимі, буд-яких обмежень щодо розгляду справ або прийому документів від учасників справи не запроваджено.

Більше того, суд враховує місце проживання позивача, який проживає у Львівській області, тобто на території, в межах якої активні бойові дії не ведуться.

Позивач узагальнено обґрунтовує пропуск строку звернення до суду, у зв`язку із веденням воєнного стану на території України, оголошенням сигналів повітряної тривоги, масованими ракетними атаками, які розпочались з 10.10.2022, відключенням електропостачання у регіоні за місцем проживання, проте не надає доказів на підтвердження конкретних об`єктивних обставин, які би перешкоджали йому у період з 31.12.2022 (дня отримання оскарженого наказу) і до 20.02.2023 звернутися до суду.

Суддя наголошує, що посилання представника позивача лише на введення воєнного стану на території України, масові обстріли, що призвели до довготривалих повітряних тривоги та відсутності електропостачання, не можуть бути поважною причиною для поновлення строку звернення до суду без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану, масовані ракетні удари по території України, довготривалі повітряні тривоги та запровадження в більшості регіонів країни екстрених та стабілізаційних відключень споживачів від електропостачання, вплинуло на його роботу, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання касаційної скарги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2023 у справі № 640/19172/20.

Пунктом 3 Прикінцевих положень КАС України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами вказаного Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Таким чином, лише саме посилання представника позивача на встановлення Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) карантинних обмежень не може бути поважною причиною для поновлення строку звернення до суду без зазначення конкретних обставин, які унеможливили своєчасне звернення до суду з позовом, та без надання відповідних доказів того, як саме введення карантинних обмежень обумовило пропуск строку звернення до суду.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлена саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином чи воєнним станом. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання позивачем відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації своїх прав.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18.11.2022 у справі № 990/139/22.

Суд вважає необґрунтованими твердження представника позивача про те, що своєчасному зверненню позивача по суду перешкоджала відмова адвокатів міста Самбір представляти його інтереси, оскільки жодних доказів таких відмов позивач до суду не надав.

Інших вмотивованих підстав пропуску строку на звернення до суду представником позивача не наведено.

Суддя зазначає, що причини пропуску строку звернення до суду можуть вважатися поважними, якщо вони відповідають одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) обставини, які виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №120/5780/20-а.

Обставини пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, наведені представником позивача, суд визнає неповажними, оскільки вони не відповідають вказаним вище критеріям в їх сукупності.

З урахуванням викладеного, суд висновує, що позивач не в повному обсязі усунув недоліки позовної заяви та не виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 27.02.2023.

Відповідно до частини 2 статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене, суд з метою забезпечення права позивача на доступ до суду, суддя вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви та встановити такий до 23.03.2023.

Керуючись статтями 118, 121, 160, 169, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:
продовжити процесуальний строк, встановлений ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 27.02.2023, для усунення недоліків позовної заяви (подання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності його пропуску) до 23.03.2023.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу суду, може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя А.Г. Гулик