Справа № 380/763/23
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/763/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП ЦЕНТР» (81500, Львівська область, Городоцький район, с. Черляни, вул. Польова, 97, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, вул. Перемоги, 14, ) в особі відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті (81500, Львівська область, м. Городок, вул. Львівська, 659А/2) про визнання протиправною та скасування постанови -

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП ЦЕНТР» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, у якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 16.12.2022 за №349436, винесену відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ "КПП ЦЕНТР" не надавав послуги з перевезення вантажу. Вказує, що відбулося переміщення вантажу ТОВ "КПП ЦЕНТР" за рахунок свого автомобіля та водія з одного складу позивача на інший склад ТОВ "КПП ЦЕНТР", тому позивач не міг бути та не є перевізником в розумінні вимог Закону України "Про автомобільний транспорт". Стверджує, що Законом України "Про автомобільний транспорт" та Положення про робочий час і час відпочинку колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 такого терміну, поняття, чи визначення, як чіп карта - не існує, не передбачено. Зазначає, що у водія була відсутня - чіп карта, однак у водія була картка водія для цифрового тахографу. ТОВ КПП ЦЕНТР" не надавало послуг і не надає послуг з вантажних та пасажирських перевезень. Вказує, що твердження в постанові про те, що ТОВ КПП ЦЕНТР" відсутні на момент проведення перевірки документи визначені ст.39 Закону України Про автомобільний транспорт" не заслуговує на увагу, і є таким, що не відповідає ні Закону, ні нормативно правовому акту. Товариство зазначає, що дізналося про час та місце розгляду акту від 31.10.2022 за №340215, лише з листа від 01.12.2022 за №44381/33/24-22, яким запрошувалося на розгляд вказаної справи, на 14.12.2022 з 10 год до 13 год, який Товариство отримало лише 16.12.2022. Вважає, що Товариство не було вчасно повідомлено про час та місце розгляду його справ, що унеможливило його можливість надавати пояснення чи спростувати аргументи викладені у акті. Просить позов задовольнити.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення мотивує тим, що повідомлення про розгляд адміністративної справи, яке зареєстроване в управлінні 01.12.2022 за № 44381/33/24-22, було направлено на адресу Позивача. Факт направлення даного повідомлення Позивачу підтверджується фіскальним чеком AT «Укрпошта» від 02.12.2022 та списком рекомендованих відправлень № 4103 . Згідно з трекінгом відправлень на офіційному веб-сайті Укрпошта https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html рекомендований лист за номером 561, що відправлений Позивачу 02.12.2022, був отриманий останнім 08.12.2022, тобто, завчасно до розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. З огляду на неприбуття представника Позивача, розгляд справи про порушення відбувся без участі останнього, в результаті якого було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 349436. Отже, Позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та мав реальну можливість бути присутнім при такому розгляді, надати свої пояснення чи зауваження. Позивач стверджує, що «своїми усними поясненнями водій спростував твердження перевіряючих», проте як вбачається зі змісту акта, водієм не зафіксовано жодних пояснень чи заперечень щодо виявленого порушення, хоча останній був ознайомлений зі змістом акта та підписав його без зауважень. Звертається увага суду, що водій не зазначив у поясненнях, як здійснюється фіксування його режиму праці та відпочинку. Більше того, заперечень щодо здійснення ним вантажних перевезень водій не висловив. При цьому, чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена. Твердження Позивача про непідписання постанови № 349436 від 16.12.2022 не заслуговує на увагу, оскільки така є підписаною виконуючим обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Володимиром Петейчуком. Твердження Позивача є нічим іншим як перекручування вимог чинного законодавства, оскільки базується виключно на припущеннях. Стверджуючи про нездійснення Позивачем пасажирських перевезень, останнім не заперечується у даному контексті здійснення вантажних перевезень, що має принципове значення. Товарно-транспортна накладна від 30.10.2022 № 000917432/22, що надана водієм при здійсненні перевезень вантажу містить усі обов`язкові реквізити та підтверджує факт здійснення перевезень вантажу саме Позивачем. Згідно з відомостями з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Позивач здійснює такий вид діяльності як КВЕД.49.41 Вантажний автомобільний транспорт. У твердженнях Позивача наявні суперечності, оскільки спершу останній вказує на те, що ним перевезення вантажів не здійснювались, а згодом стверджує, що перевезення вантажів здійснювались, на підтвердження чого у Позивача наявна товарно-транспортна накладна від 30.10.2022 № 000917432/22. Позивач посилається на накладну на внутрішнє переміщення, яке не має жодного юридичного значення після втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207 «Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні» і єдиним документом на здійснення перевезень вантажів є товарно-транспортна накладна, що була надана при здійсненні рейдової перевірки (перевірки на дорозі). Транспортний засіб Позивача був обладнаний тахографом, на підтвердження чого Відповідачем надається до суду роздруківка даних з тахографа моделі Continental Automotive GmbH № 1381., де зазначено VIN-код транспортного засобу, державний номерний знак транспортного засобу, дату та посадову особу, що здійснювала повірку тахографа. Проте, у роздруківці відсутня інформація про водія транспортного засобу з огляду на відсутність особистої картки водія, а отже облік робочого часу та часу відпочинку водія ОСОБА_1 не здійснювався. Позивачем подано до суду документи, які не було пред`явлено під час перевірки, однак подання їх в майбутньому не спростовує факт відсутності встановлених порушень, оскільки обов`язок пред`являти такі документи чітко встановлений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вважає, що доводи позовної заяви не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято відповідно до вимог чинного законодавства. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

16.01.2023 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, заперечення відповідача, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Суд встановив, що 31.10.2022 контролюючими особами Укртрансбезпеки на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на рейдову перевірку № 015274 від 28.10.2022 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Водій транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію напівпричіпа марки MAGYAR, номерний знак НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 ; товарно-транспортну накладну від 30.10.2022 № 000917432/22;

Актом № 340215 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 31.10.2022, зокрема встановлено, що під час перевірки виявлено порушення ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.6.1. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Мінтрансзв`язку України № 340 від 07.06.2010, п.3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв на транспорті, затвердженої наказом Мінтрансзв`язку України № 385 від 24.06.2010 під час надання послуг з перевезення вантажів перевізник не забезпечив водія чіп картою, чим порушено cт.48 Закону України «Про автомобільний транспорт»; у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац 3 частина 1 перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених cт. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме не оформлена чіп карта водія, що передбачена п.6.1. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Мінтрансзв`язку України № 340 від 07.06.2010, п.3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв на транспорті, затвердженої наказом Мінтрансзв`язку України № 385 від 24.06.2010. Пояснення водія про причини порушень: з актом ознайомлений, акт підписав».

Державною службою України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону "Про автомобільний транспорт" 16.12.2022 винесено відносно підприємства постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №349436 і накладено стягнення у вигляді штрафу 17000 грн.

Позивач не погоджується з прийнятим рішенням відповідача, тому звернувся до суду з цим позовом.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався такими нормами законодавства.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Положенням про Державну службі України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (надалі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (надалі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого виключно, зокрема: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з пунктом 22 Порядку № 1567 у разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із частиною другою, третьою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з частиною другою статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт», водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Відповідно до абзацу першого пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, що затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106 (далі - Положення № 340) автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Абзац другий пункту 6.1 Положення №340 закріплює норму, що водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Відповідно до пункту 6.2 Положення № 340, облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Пунктом 6.3 Положення №340 встановлено, що водій, який керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Згідно із пунктом 1.4. Положення №340, це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються: фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв; під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій; транспортними засобами Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Національної гвардії України), Міністерства оборони України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Національної поліції України та Державної прикордонної служби України або транспортними засобами, орендованими ними без водія, коли такі перевезення здійснюються з метою виконання завдань, покладених на ці державні органи, та під їх контролем; сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств; закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності.

З системного аналізу вищенаведених норм слідує, що на Позивача поширюються норми Положення №340, а отже і Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 року за № 946/18241 (далі - Інструкція №385).

Транспортний засіб Позивача був обладнаний тахографом, на підтвердження чого Відповідачем надається до суду роздруківка даних з тахографа моделі Continental Automotive GmbH № 1381., де зазначено VIN-код транспортного засобу, державний номерний знак транспортного засобу, дату та посадову особу, що здійснювала повірку тахографа. Проте, у роздруківці відсутня інформація про водія транспортного засобу з огляду на відсутність особистої картки водія, а отже облік робочого часу та часу відпочинку водія ОСОБА_1 не здійснювався.

Згідно із абзацом 4 пункту 3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, серед іншого, своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР ( 994 016 ), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Суд встановив, що під час надання послуг з перевезення вантажів перевізник не забезпечив водія чіп картою, чим порушено cт.48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач вказує на відсутність терміну «чіп карта», що використовується у акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 340215. Окрім того, Позивач наголошує, що законодавством про автомобільний транспорт не передбачено відповідальності за відсутність «чіп карти» та водночас наголошує на необхідність наявності особистої картки водія.

Відповідач стверджує, що чіп картка це пластикова картка з вбудованим в неї чіпом (мікропроцесором), який зберігає всю необхідну інформацію. Чіп карта є тотожним поняттям до особистої картки водія. Чіп картка чи особиста карта водія потрібна, щоб користуватися цифровим тахографом, що встановлений у транспортному засобі, який виконує перевезення вантажів з метою фіксування інформації про режим праці та відпочинку водія.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

Отже, під час перевірки було виявлено порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою відповідальності автомобільного перевізника за абзацом третім частиною першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є саме відсутність документів на час проведення перевірки - фактично, їх непред`явлення на вимогу уповноваженої особи. У вказаному випадку, законодавець не пов`язує відповідальність із фактичним їх існуванням чи відсутністю у перевізника взагалі.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі №826/2239/16 Верховний Суд зазначив, що непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

Суд погоджується з твердження відповідача про те, що Позивачем подано до суду документи, які не було пред`явлено під час перевірки, однак подання їх в майбутньому не спростовує факт відсутності встановлених порушень, оскільки обов`язок пред`являти такі документи чітко встановлений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Проте наведені документи не спростовують факт відсутності встановлених порушень, оскільки обов`язок пред`являти такі документи чітко встановлений статтею 49 Закону № 2344-ІІІ.

Законодавець передбачив відповідальність автомобільних перевізників за порушення статей 39 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» при здійсненні відповідного виду перевезень.

Позивач помилково вважає, що для притягнення його до відповідальності останнім повинні здійснюватися усі, із зазначених у статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», види перевезень.

Формулювання «перевезення пасажирів та вантажів» тлумачиться як «перевезення пасажирів та перевезення вантажів» і в подальшому відповідно порушення «стаття 39 та стаття 48», що кореспондує відповідному виду перевезень - чи це пасажирські перевезення, чи вантажні.

Відповідно до пункту 20 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Згідно із пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Акт № 340215 від 31.10.2022 складений відповідно до вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема згідно Порядку № 1567.

Відповідно до вимог пунктів 25-26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Пунктом 27 Порядку № 1567 встановлено, що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

Суд встановив, що повідомлення про розгляд адміністративної справи, яке зареєстроване відповідачем 01.12.2022 за № 44381/33/24-22, було направлено на адресу Позивача.

Факт направлення даного повідомлення Позивачу підтверджується фіскальним чеком AT «Укрпошта» від 02.12.2022 та списком рекомендованих відправлень № 4103.

Згідно з трекінгом відправлень на офіційному веб-сайті Укрпошта https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html рекомендований лист за номером 561, що відправлений Позивачу 02.12.2022, був отриманий останнім 08.12.2022, тобто, завчасно до розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

З огляду на неприбуття представника Позивача, розгляд справи про порушення відбувся без участі останнього, в результаті якого було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 349436.

Позивач стверджує, що ним не було отримано повідомлення про розгляд справи, проте вказане не відповідає дійсності з огляду на вищенаведене.

Твердження Позивача про те, що у визначений час розгляд справи не відбувся не заслуговує на увагу, оскільки останнім не надано жодних доказів присутності уповноваженого представника у день розгляду, визначеного у повідомленні, а отже право бути присутнім про розгляді справи порушено не було.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що Позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та мав реальну можливість бути присутнім при такому розгляді, надати свої пояснення чи зауваження.

У постанові від 01.03.2018 у справі № 820/4810/17 Верховний Суд вказав, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу, при розгляду даної справи не позбавляє особу спростовувати вину у суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Пунктом 27 Порядку № 1567 встановлено, що за наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Твердження Позивача про непідписання постанови № 349436 від 16.12.2022 не відповідає дійсності, оскільки така є підписаною виконуючим обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Володимиром Петейчуком.

Стосовно твердження позивача про те, що він не є перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» з огляду на перевезення власного вантажу, власним транспортним засобом та своїм водієм суд зазначає наступне.

Згідно з Законом України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Аналогічне визначення міститься у Положенні № 340.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997р. № 363 (далі Правила № 363) товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

Пунктом 11.1. Правил № 363 встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Згідно із статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;пункти завантаження і розвантаження.

Товарно-транспортна накладна від 30.10.2022 № 000917432/22, що надана водієм при здійсненні перевезень вантажу містить усі обов`язкові реквізити та підтверджує факт здійснення перевезень вантажу саме Позивачем.

Окрім того, згідно з відомостями з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Позивач здійснює такий вид діяльності як КВЕД.49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Суд зазначає, що у твердженнях Позивача наявні суперечності, оскільки він спершу вказує на те, що ним перевезення вантажів не здійснювались, а згодом стверджує, що перевезення вантажів здійснювались, на підтвердження чого у Позивача наявна товарно-транспортна накладна від 30.10.2022 № 000917432/22.

Окрім того, Позивач посилається на накладну на внутрішнє переміщення, яке не має жодного юридичного значення після втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207 «Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні» і єдиним документом на здійснення перевезень вантажів є товарно-транспортна накладна, що була надана при здійсненні рейдової перевірки (перевірки на дорозі).

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем були дотримані.

Позивач не надав суду доказів протиправності постанови відповідача, тому позов задоволенню не підлягає.

Судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський