Справа № 293/6/23
Суддя: Лось Л. В.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/6/23

Провадження № 2-а/293/3/2023

13 березня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі: судді Лось Л.В.,

за участю секретаря судового засідання: Мудрик В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

УСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Черняхівського районного суду Житомирської області за змістом якого просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП відділу поліції № 1 Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області Скрицького Олександра Миколайовича серії БАД № 640520 від 17.12.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення;

Ухвалою від 09.01.2023 суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

23.01.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 30.01.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначив на 21.02.2023.

20.02.2023 відповідач у порядку ст. 162 КАС України подав відзив на позовну заяву (а.с. 36-39).

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.7 ст. 243 КАС України, від 21.02.2023 суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 13.03.2023 (а.с.44).

Судовий розгляд справи призначено на 13.03.2023.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до постанови серії БАД № 640520 від 17.12.2022 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1. ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за те, що 17.12.2022 о 00 год., на а/д Камянка-Вишпіль-Зороків 5км керував автомобілем ВАЗ 2105 н/з НОМЕР_1 не маючи права керування т/з, а саме з посвідченням водія, строк дії якого закінчився 20.06.2021, чим порушив п.2.1а ПДР України.

Позивач вважає, що дана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Працівником поліції не повно з`ясували усі фактичні обставини справи, що потягло за собою необґрунтоване стягнення за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова про накладення стягнення не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Позивач мотивуючи свої запенечення вказує на те, що відповідно до ст.ст. ст. 12-1, ст. 20 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" та Указ Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», та постанови Кабінету Міністрів України №184 від 03.03.2022 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану, особа допускається до керування транспортним засобом за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на права керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Позивач доводить , що має посвідчення водія, строк дії якого закінчився 20.06.2021 тому на підставі постанови КМУ № 184 від 03.03.2022 мав право керування транспортним засобом.

За таких обставин ОСОБА_2 доводить що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник позивача надіслав ЕП-309 від 21.02.2023 заяву в якій повідомив, що позивач з 06.04.2022 мобілізований та проходить службу у Збройних Силах України, і перебуває за межами Житомирської області у зв`язку з виконанням службових обов`язків, тому просить розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 42)

Відповідач повноважного представника у судове засідання не направив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти позовних вимог.

Також у відзиві від 20.02.2023 представник відповідача ГУНП в Житомирській області Мельнічук Ю.В., в прохальній частині, просить розгляд справи здійснювати без участі повноважного представника відповідача (а.с. 36-39).

22.02.2023 представником відповідача надіслано на адресу суду клопотання про доручення доказів у виді диску повної фіксації дій та подій що мали місце 17.12.2022 під час складання постанови БАД № 640520 відносно ОСОБА_1 .

Заперечуючи проти позову відповідач вказав, що 17.12.2022 об 00 год. (під час комендантської години) ОСОБА_3 , на а/д Камянка-Вишпіль-Зороків 5км керував автомобілем ВАЗ моделі 2105 д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування т/з, а саме з посвідченням водія строк якого закінчився 20.06.2021, чим порушив п.2.1а ПДР України.

Зазначає, що у зв`язку з порушенням вищевказаних норм, інспектор СРПП відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Скрицьким О.М., винесено постанову про притягнення ОСОБА_3 , до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Звертає увагу, що позивач порушив ПДР України, затверджених постановою Кабінуту Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, відповідно до яких водій повинен мати при собі та пред`явити поліцейському відповідні документи.

Зазначає, що позивачу було роз`яснено його права та повідомлено про вчинене правопорушення.

Наголошує, що доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови за ч.1 ст. 126 КУпАП, є безпідставними та необґрунтованими та жодними доказами не підтвердженими.

Зазначає, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, доказів неправомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду надано не було.

За викладених обставин зазначає, що оскаржувана постанова винесена в межах повноважень відповідача в порядку та в спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням всіх обставин справи, а тому відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, тому просить відмовити у позові в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

17.12.2022 інспектором СРПП відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Скрицьким Олександром Миколайовичем винесено постанову серії БАД №640520 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425грн.

За змістом вказаної постанови 17.12.2022 об 00 годин 35 хвилин ОСОБА_3 , на а/д Камянка-Вишпіль-Зороків 5км керував автомобілем ВАЗ моделі 2105 д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування т/з а саме з посвідченням водія строк якого закінчився 20.06.2021, чим порушив п.п.2,1а ДПР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

Крім вказаних даних, постанова також містить порядок сплати штрафу; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів для оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова містить підпис особи, яка винесла постанову, також позивач підтвердив своїм підписом, що права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП йому роз`яснено, копію постанови він отримав; (а.с.9, 26).

Також досліджено копію паспорта позивача ( а.с.7), копію довідки про реєстрацію місця проживання позивача (а.с. 8), диск повної відео та аудіо фіксації дій та подій що мали місце при складанні постанови БАД № 640520 від 17.12.2022 (а.с. 53).

Позивач оскаржувану постанову вважає незаконною та безпідставною, оскільки вважає що мав право керування транспортними засобами, за умов закінчення строку дії посвідчення водія, яких закінчився 20.06.2021.

За захистом свого порушеного права позивач звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом даного спору є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з п. 19 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (стаття 19 КАС України).

Відповідно до п.1 ч.1ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правовим актом індивідуальної дії.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно достатті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення Правил дорожнього руху, визначені ч.1 ст. 126 КУпАП.

Вимогами статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст.252 КУпАП дослідити докази, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП, та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та досліджені у справі докази та обставини, суд приходить до висновку що адміністративний позов не підлягає до задоволення в силу наступного.

Судом встановлено, що інспектор СРПП відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції Скрицьким О.М., зупинено транспортний засіб в період дії комендантської години під керуванням позивача. Так при здійсненні перевірки посвідчення водія, виявлено що строк дії посвідчення водія ОСОБА_1 закінчився 20.06.2021.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи сам позивач погоджується з обставиною що строк дії посвідчення водія сплив 20.06.2021, тобто при зупинці на вимогу поліцейських позивачне пред"явив дійсного посвідчення водія, яке б давало право керувати позивачу транспортним засобом, що у свою чергу вказує на правомірність притягнення позивача працівниками поліції до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення БАД №640520 від 17.12.2022 складена інспектором з огляду відсутність діючого посвідчення водія, у той час як позивач вважає, що мав право здійснювати керування транспортним засобом на підставі посвідчення водія строк дії якого закінчився 20.06.2021 у відповідності до постанови КМУ № 184 від 03.03.2023.

Проте, суд такі доводи позивача вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів з огляду на наступне.

Так, ключовою датою при вирішенні спору є 20.06.2021- це дата від якої ОСОБА_1 немає законних підстав керувати транспортними засобами, так як саме з цієї дати термін дії посвідчення водія сплив. Тому судом до спірних правовідносин не можуть бути застосовані: Закон України про правовий режим воєнного стану ст. 12-1, ст. 20 та Указ Президента України від 24.02.2022 р., №64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України винесено Постанову №184 від 03.03.2022 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами», на яку посилається позивач у своїй позовній заяві, тому що вказана постанова прийнята вже після закінчення у позивача строку дії посвідчення водія, тобто такий строк закінчився ще задовго до введення на території України воєнного стану, тому відповідно постанова КМУ № 184 від 03.03.2022 не має зворотньої дії у часі на не може поширюватись зокрема і на позивача.

При цьому суд звертає увагу, що Верховний суд неодноразово при розгляді справ у подібних правовідносинах наголошував у своїх постановах на праві органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, який кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи (постанова від 10.09.2019 у справі №537/2324/17, постанова від 13.03.2020 у справі №161/11159/16-а).

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія чинного на момент зупитнки тарнспортного засобу) мали місце, суд дійшов висновку, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а інспектор мав всі законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, а підстави для її скасування відсутні.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення" (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, правові підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні, відтак суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

Розподіл судових витрат

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, відповідно до ст.139 КАС України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 132-1 ч.2, 245, 247, 251, 283, КУпАП, ст.ст.243-244, 246, 250, 268, 272, 286 КАС України,суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області ( адреса: вул. Старий Бульвар,5,/37, м.Житомир, )

Суддя Людмила ЛОСЬ