Справа № 140/3673/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/3673/21 пров. № Н-А/857/17296/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Юник А.А.

представника заявника: Зуба В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року у справі №140/3673/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

09.04.2021р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 12.03.2021р. №75 о/с в частині звільнення капітана поліції із служби в поліції;

- поновити на посаді начальника сектору комунікативної превенції відділу превенції Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області;

- зобов`язати вирішити питання щодо призначення на посаду начальника сектору комунікативної превенції відділу превенції Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області;

- скасувати запис у трудовій книжці серії НОМЕР_1 за №9 про звільнення із служби в поліції від 12.03.2021р.;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.03.2021р. по день поновлення на роботі.

30.08.2021р. рішенням Волинського кружного адміністративного суду позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області №75 о/с від 12 березня 2021 року, в частині звільнення із служби в поліції за п.4 ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційних заходів, капітана поліції ОСОБА_1 з посади начальника сектору превентивної комунікації відділу превенції Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, з 12 березня 2021 року.

Крім того, суд поновив капітана поліції ОСОБА_1 на службі в органах поліції на посаді начальника сектору превентивної комунікації відділу превенції Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, з 13 березня 2021 року.

Також, суд стягнув з Головного управління Національної поліції у Волинській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 55 173,50 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

22.02.2022р. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у справі №140/3673/21 скасоване та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено

05.07.2022р. Ухвалою Верховного Суду відмовлено у відкритті касаційного провадження.

27.09.2022р. ОСОБА_1 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року.

Із змісту заяви видно, що заявник подав дану заяву задля виправлення судової помилки, яку допустив апеляційний суд. Суть цієї помилки, полягає в тому, що апеляційний суд неправильно оцінив ту обставину, що під час його звільнення відбулась реорганізація, а не ліквідація юридичної особи Головного управління Національної поліції у Волинській області. Зокрема, суд не з`ясував, що позивачу не запропоновано рівнозначних посад при його звільненні та ту обставину, що у відповідача були відсутні законні підстави пропонувати йому нижчу посаду, ніж та на якій працював останній.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що на момент апеляційного розгляду даної справи не знав про правову позицію Верховного Суду у справі № 640/3002/20 та необхідність її дотримання судами.

В судовому засіданні представник заявника Зуба В.В. підтримав заяву з підстав в ній зазначених.

Інші особи які беруть у справі в судове засідання не з`явились без поважних причин, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, перевіривши законність та обґрунтованість заяви, апеляційний суд вважає, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

ч.1, ч.2 ст.361 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у ч.2 ст.361 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

При цьому, необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Згідно ч.4 ст.361 КАС України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Наведене свідчить, що обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які покликався учасник судового процесу у своїх поясненнях, у касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими.

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані. Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення, для досягнення істини у справі.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не були та не могли бути відомі ні заявникові, ні суду, ні іншим учасникам адміністративного процесу; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Водночас нововиявлені обставини необхідно відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також від обставин, що зазнали змін після ухвалення судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважається нововиявленою обставиною зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Також, не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, які встановлюються на підставі доказів, що не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Водночас, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

З урахуванням наведеного перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, тому першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.

Зазначене відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 08 вересня 2022 у справі № 9901/400/20.

Колегія суддів вважає, що обґрунтування, вказані ОСОБА_1 у заяві, свідчать про його фактичну незгоду з висновками Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022р. в даній справі та не можуть вважатися нововиявленими за своїм визначенням.

Крім того, такі обставини існували на час прийняття постанови апеляційним судом, що не спростував ОСОБА_1

ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд).

За нормами ст.1, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, як вбачається з рішень ЄСПЛ від 18 листопада 2004 у справі Pravednaya v. Russia (Праведна проти росії) та від 6 грудня 2005 у справі Popov v. Moldova № 2(Попов проти Молдови № 2), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі Khristov v. Ukraine (Христов проти України) Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно із цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, тому сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення ЄСПЛ від 24 липня 2003 у справі Ryabykh v. Russia (Рябих проти росії) та від 9 червня 2011 у справі Zheltyakov v. Ukraine (Желтяков проти України)).

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що зазначені ОСОБА_1 обставини не можуть вважатися нововиявленими за своїм визначенням, не впливають на правильність постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року та не мають істотного значення для правильного вирішення спору.

Разом з тим, апеляційний суд у зазначеній постанові надав оцінку аргументам, викладеним ОСОБА_1 при поданні позовної заяви.

Одночасно, суд апеляційної інстанції звертає увагу заявника на те, що 05.07.2022р. Верховний Суд ухвалою відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , а отже постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022р. є остаточною та відповідно набрала законної сили.

Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі ст. 6 Конвенції.

Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані заявником обставини, не змінюють правового регулювання спірних відносин, не доводять факту допущення судом помилки при розгляді спору та не спростовують висновків апеляційного суду зазначених у постанові суду.

За таких обставин, колегія дійшла висновків, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, наведені в ній обставини не є нововиявленими в розумінні положень ч.2 ст.61 КАС, а тому, відсутні підстави для перегляду Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022р. у справі № 140/3673/21.

ч.4 ст.368 КАС України передбачено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд, зокрема, може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Керуючись статтями 325, 328, 329, 361, 368, 369 КАС, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року у справі №140/3673/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель