Справа № 420/55/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/55/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Світовий контейнерний сервіс» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 02 січня 2023 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Світовий контейнерний сервіс» до Одеської митниці в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2022/20023/2 від 20.10.2022;

2. Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2022/000245 від 20.10.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17 березня 2017 року між компанією YFE Global Networks, США (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС (Покупець) укладено контракт №17/03/17, згідно якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується купити Товари, найменування, кількість, номенклатура та ціни яких по кожній окремій поставці вказується в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту. У межах вищевказаного контракту, ТОВ «Світовий контейнерний сервіс» (надалі - Позивач) продано Продавця товар - електрогенераторні установки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення. З метою митного оформлення товару: «електрогенераторні установки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), потужністю понад 7,5 кВ*А, але не більш як 75 кВ*А, навісні, для рефрижераторних контейнерів, бувші у використанні, 16 шт, керуючись ч.1 ст.49, ч.2 ст.53 МК України, декларант ФОП ОСОБА_1 подав до Одеської митниці митну декларацію типу «ІМ40ДЕ» №UA500490/2022/009122 від 20.10.2022 та підтверджуючі митну вартість товарів документи на суму 43 201 долар США та обраний метод визначення митної вартості. За результатами митного оформлення МД Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500490/2022/200023/2 від 20.10.2022 та, як наслідок, оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2022/000245. Позивач не погоджується із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості, вважає його прийнятим без повного та об`єктивного дослідження поданих разом із митною декларацією документів, які у повній мірі підтверджують заявлену митну вартість товарів, без обґрунтування вказаних у рішенні розбіжностей, не відповідає правилам Розділу 3 Митного кодексу України, тому підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Вважаючи спірне рішення про коригування митної вартості товарів від 20.10.2022 протиправним, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Ухвалою судді від 09.01.2023 прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Світовий контейнерний сервіс». Відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у порядку статті 262 КАС України.

24 січня 2023 року до суду через електронну підсистему «Електронний суд» надійшов відзив (вх.№ ЕС/555/23) Одеської митниці на позовну заяву, в якому вказано, що адміністративний позов ТОВ «Світовий контейнерний сервіс» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відзиві вказано, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України, під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 22UA22U7 від 20.10.2022 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № 22UA22U7 від 20.10.2022, а саме:

1) відповідно до п. 3.1. зовнішньоекономічного контракту від 17.03.2017 №17/03/17, товари поставляються на умовах EXW на підставі діючих правил Інкотермс 2010, однак відповідно до наданого листа продавця товарів від 15.09.2022 № 251548, товари поставляться на умовах FCA Rotterdam. Відомості щодо умов поставки товарів в інших наданих документах, зокрема в інвойсі від 11.04.2022 № YFINV-18554, відсутні;

2) для підтвердження митної вартості товарів за даною митною декларацією надається інвойс від 11.04.2022 № YFINV-18554 на суму 43201,00 дол. США, який вже надавався для підтвердження митної вартості товарів (також на суму 43201,00 дол. США) за митною декларацією, митне оформлення якої вже завершено (митна декларація від 07.10.2022 № UA500490/2022/008730) - встановлено повний збіг реквізитів інвойсу від 11.04.2022 № YFINV-18554 та відомостей, які містяться у даному документі

3) наданий для підтвердження митної вартості товарів акт технічного стану від 13.10.2022 № 131022, який став джерелом інформації щодо оцінки технічного стану товарів для наданої цінової довідки від 18.10.2022 № 144/193, стосується інвойсу, який до митного оформлення не надавався;

4) в рахунку на оплату від 12.10.2022 № LC01492401 відсутні відомості щодо територіальної належності наданих послуг із перевезення товарів (у відповідності із вимогами ч. 10 ст. 58 МКУ, до ціни товарів повинні бути додані витрати понесені покупцем на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України);

5) в наданому інвойсі від 11.04.2022 №YFINV-18554 мітяться відомості про вартість транспортування та морського фрахту товарів, які додаються до ціни товарів, проте відсутні відомості про маршрут перевезення та територіальну належність цих витрат;

6) надані документи не містять відомостей щодо вагових характеристик товарів, окрім відомостей про загальну вагу брутто відповідно до накладної УМВС від 03.09.2022 № 33945085.

Як вказано у відзиві, оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1 ) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення. Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів

У відзиві вказано, що 20.10.2022 листом від 20.10.2022 №20/10-2 декларантом повідомлено про надання митному органу комерційної пропозиції від 30.03.2022 б/н та листа підприємства від 20.10.2022 № 201022 щодо помилки у реквізитах інвойсу від 11.04.2022 № YFINV-18554, а також повідомлено про неможливість надання інших затребуваних додаткових документів у зв`язку із відчутністю останніх.

Таким чином, на думку відповідача, вказані вище розбіжності усунені не були , а декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ

Як стверджує відповідач, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 22UA22U7 від 20.10.2022 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Таким чином, вказано у відзиві, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500490/2022/200023/2 від 20.10.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2022/000245 від 20.10.2022 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «Світовий контейнерний сервіс».

31 січня 2023 року до суду через електронну підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив (вх.№ ЕС/743/23), в якій представник позивача зазначає, що ТОВ «Світовий контейнерний сервіс» не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та недоведеними, а тому не підлягають задоволенню,

Як вказує позивач, відповідач не роз`яснює жодної визначеної в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару розбіжності, також, не спростовує жодного доводу Позивача, викладеного у позовній заяві, при цьому, саме по собі зазначення розбіжностей без обґрунтованого роз`яснення не є підставою для визнання акту індивідуальної дії обґрунтованим та об`єктивним, тим більше, вірним та справедливим.

Позивач стверджує, що ані у рішенні про коригування митної вартості, ані у відзиві на позовну заяву, Одеська митниця не визначила жодної об`єктивної розбіжності, жодної інформації, яка б ставила під сумнів достовірність заявленої позивачем митної вартості товарів, не навела жодних роз`яснень та обґрунтованих підстав для прийняття оскаржуваного рішення, у зв`язку із чим, митниця не змогла аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару з боку декларанта. Так само, як і в оскаржуваному рішенні, відповідач не наводить у відзиві пояснень щодо обраного ним методу визначення митної вартості товару, які заявляються до митного оформлення, натомість, перелічує норми Митного кодексу України про метод визначення митної вартості.

У відповіді на відзив вказано, що позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості товару, та у відповідача були відсутні підстави для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару. З урахуванням викладеного, рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів не відповідає ознакам, визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах та порушують право позивача на митне оформлення товару на підставі митної декларації, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Інших заяв/клопотань по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено таке.

17 березня 2017 року між компанією YFE Global Networks, США (Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС (Покупець) укладено контракт №17/03/17 (а.с.130-131), згідно якого продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується купити Товари, найменування, кількість, номенклатура та ціни яких по кожній окремій поставці вказується в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту (п.1).

Пунктами 2.1, 2.2 Контракту визначено, що ціни на товар вказуються в інвойсах, які є невід`ємною частиною даного контракту. Загальна сума договору складається з суми поставок, вказаних в інвойсах на кожну окрему партію.

Згідно з п.п.3.1, 3.2 Контракту товари в рамках даного договору мають постачатися покупцям на умовах EXW, на підставі діючих Інкотермс 2010 за адресою: Delive Coreana Express Inc.6858 S. 220TN St. BLDG 4, KENT, WA 98032. Постачання здійснюється на підставі найменувань, вказаних у інвойсах не пізніше 7 днів після отримання 100 % оплати за товар.

Судом встановлено, що компанією YFE Global Networks позивачу направлено комерційну пропозицію (а.с.44) щодо вживаних затискачів на генераторній установці, виробництва Transicold Division Carrier Corporation Сіракузи, Нью-Йорк, 2006 року випуску, номер: HDMG001107, HDMG001111, HDMG001135, HDMG001138, HDMG001170, HDMG001172, HDMG001174, HDMG001106, HDMG001125, HDMG001128, HDMG001130, HDMG001133, HDMG001151, HDMG001156, HDMG001158, HDMG001162 з ціною за одиницю 2500 доларів США.

У даній ціновій пропозиції визначено ціну при умовах доставки: FCA РОТТЕРДАМ.

Відповідно до умов Контракту позивач сплатив на розрахунковий рахунок контрагента вартість товару, що підтверджується наданою до суду платіжними інструкціями №232 від 28.07.2022, №234 від 01.08.2022, №235 від 02.08.2022, №217 від 19.04.2022, №236 від 10.08.2022, №216 від 15.04.2022, №231 від 26.07.2022.

На виконання умов Контракту, 04.11.2022 Продавець виставив Покупцю (позивачу) рахунок №YFINV-18554 від 11.04.2022 (а.с.52) на товар вживані затискачі на генераторній установці на загальну суму 43201,00 доларів США.

У даному інвойсі визначено, що вартість за одиницю товару складає 2500 доларів США, кількість затискачів 16, загальна сума 40000 доларів США.

Також у інвойсі визначено, що плата за транспортування складає 3000 доларів США, а океанських фрахт 201 доларів США.

У рахунку також вказано реквізити рахунку для здійснення оплати за товар.

За даними Пакувального листа від 04.11.2022 (а.с.29-30) згідно інвойсу №YFINV-18554 від 11.04.2022 року позивачу постачались робочі затискачі на генераторній установці HDMG001107, HDMG001111, HDMG001135, HDMG001138, HDMG001170, HDMG001172, HDMG001174, HDMG001106, HDMG001125, HDMG001128, HDMG001130, HDMG001133, HDMG001151, HDMG001156, HDMG001158, HDMG001162.

Тобто, саме ті затискачі, що були вказані у ціновій пропозиції.

Товар на адресу позивача постачався за допомогою комбінованих перевезень, а саме: морським транспортом згідно з Коносаментом № NAM 25460592 (а.с.39) та сухопутнім відповідно до накладної УМВС від 03.09.2022 № 33945085. Згідно накладної позивачу постачався вищевказаний товар вагою брутто 20340 кг, з яких тара 3840 кг. та вага самого товару 16000 кг (а.с.33).

З метою митного оформлення товару: електрогенераторні установки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), потужністю понад 7,5 кВ*А, але не більш як 75 кВ*А, навісні, для рефрижераторних контейнерів, бувші у використанні, 16 шт, представником позивача, (декларантом) ФОП ОСОБА_1 було подано до Одеської митниці митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA500490/2022/009122 від 20.10.2022 та підтверджуючі митну вартість товарів документи на суму 43 201 долар США та обраний метод визначення митної вартості (а.с.88-89).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення Декларант надав митному органу разом з декларацією, зокрема, наступні документи:

1) пакувальний лист б/н від 11.04.2022;

2) інвойс №YFINV-18554 від 11.04.2022;

3) накладна УМВС №33945085 від 03.09.2022;

4) платіжне доручення в іноземній валюті №216 від 15.04.2022;

5) платіжне доручення в іноземній валюті №217 від 19.04.2022;

6) платіжне доручення в іноземній валюті №231 від 26.07.2022;

7) платіжне доручення в іноземній валюті №232 від 28.07.2022;

8) платіжне доручення в іноземній валюті №234 від 01.08.2022;

9) платіжне доручення в іноземній валюті №235 від 02.08.2022;

10) платіжне доручення в іноземній валюті №236 від 10.08.2022;

11) рахунок на оплату №LC01492401 від 12.10.2022;

12) лист №KJP 00345/22 від 12.10.2022 про вартість міжнародного перевезення;

13) цінова довідка №144/193 від 18.10.2022;

14) зовнішньоекономічний договір (контракт) №17/03/17 від 17.03.2017;

15) додаткову угоду № 4 від 10.03.2022 до контракту;

16) договір про надання послуг митного брокера;

17) Договір транспортно-експедиторського обслуговування №LC-006/17 від 01.01.2017;

18) Акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 13.10.2022;

19) Акт технічного стану №131022 від 13.10.2022;

20) лист №00346/22 від 12.10.2022;

21) лист №254691 від 01.09.2022.

Листом від 20.10.2022 № 20/10-3 декларантом позивача повідомлено відповідача про надання митному органу комерційної пропозиції від 30.03.2022 б/н та листа підприємства від 20.10.2022 № 201022 щодо помилки у реквізитах інвойсу від 11.04.2022 № YFINV-18554, а також повідомлено про неможливість надання інших затребуваних додаткових документів у зв`язку із відчутністю останніх.

20 жовтня 2022 року відповідачем було прийнято Рішення №UA500490/2022/20023/2 «Про коригування митної вартості» (а.с.21, 90) та видана Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2022/000245 (а.с.91).

В оскаржуваному рішенні №UA500490/2022/20023/2 відповідачем було зазначено наступне:

1) відповідно до п. 3.1. зовнішньоекономічного контракту від 17.03.2017 №17/03/17, товари поставляються на умовах EXW на підставі діючих правил Інкотермс 2010, однак відповідно до наданого листа продавця товарів від 15.09.2022 № 251548, товари поставляться на умовах FCA Rotterdam. Відомості щодо умов поставки товарів в інших наданих документах, зокрема в інвойсі від 11.04.2022 № YFINV-18554, відсутні;

2) для підтвердження митної вартості товарів за даною митною декларацією надається інвойс від 11.04.2022 № YFINV-18554 на суму 43201,00 дол. США, який вже надавався для підтвердження митної вартості товарів (також на суму 43201,00 дол. США) за митною декларацією, митне оформлення якої вже завершено (митна декларація від 07.10.2022 № UA500490/2022/008730) - встановлено повний збіг реквізитів інвойсу від 11.04.2022 № YFINV-18554 та відомостей, які містяться у даному документі

3) наданий для підтвердження митної вартості товарів акт технічного стану від 13.10.2022 № 131022, який став джерелом інформації щодо оцінки технічного стану товарів для наданої цінової довідки від 18.10.2022 № 144/193, стосується інвойсу, який до митного оформлення не надавався;

4) в рахунку на оплату від 12.10.2022 № LC01492401 відсутні відомості щодо територіальної належності наданих послуг із перевезення товарів (у відповідності із вимогами ч. 10 ст. 58 МКУ, до ціни товарів повинні бути додані витрати понесені покупцем на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України);

5) в наданому інвойсі від 11.04.2022 №YFINV-18554 мітяться відомості про вартість транспортування та морського фрахту товарів, які додаються до ціни товарів, проте відсутні відомості про маршрут перевезення та територіальну належність цих витрат;

6) надані документи не містять відомостей щодо вагових характеристик товарів, окрім відомостей про загальну вагу брутто відповідно до накладної УМВС від 03.09.2022 № 33945085

Декларанту роз`яснено права викладені у п.3 ст.52 МКУ на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч. 7 ст.55 МКУ. Та роз`яснено права на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього МКУ або суду.

У рішенні також вказано, що за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить: на рівні 4032,1875 дол. США за шт (у перерахунку за кг ваги нетто становить 3,91 дол. США/кг) та ґрунтується на раніше визнаної (визначеної) митним органам митної вартості за митною декларацією від 18.07.2022 № UA209190/2022/022687.

Суд звертає увагу на те, що Одеська митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого по зазначеній митій декларації, встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митні вартість товарів, а саме до митного органу не надано документи, що містять відомості про вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, витрат на транспортування.

Відповідач в спірному рішенні зазначив, що декларантом не подані документи, згідно з переліком та не спростовані наявні розбіжності у документах.

Поставлений товар було випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Не погоджуючись з правомірністю спірних рішень, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно ст.49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23, п.24 ст.4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень МК України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами.

Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 9 статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач у Рішенні Про коригування митної вартості товарів від 20.10.2022, зазначив, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме відсутні дані про вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням товару.

Проте суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача з огляду на наступне.

Щодо доводів відповідача про те, що відповідно до п. 3.1. зовнішньоекономічного контракту від 17.03.2017 №17/03/17, товари поставляються на умовах EXW на підставі діючих правил Інкотермс 2010, однак відповідно до наданого листа продавця товарів від 15.09.2022 № 251548, товари поставляться на умовах FCA Rotterdam, а відомості щодо умов поставки товарів в інших наданих документах, зокрема в інвойсі від 11.04.2022 № YFINV-18554, відсутні, суд зазначає таке.

Як вже встановлено судом , компанією YFE Global Networks позивачу направлено комерційну пропозицію (а.с.44) щодо вживаних затискачів на генераторній установці, виробництва Transicold Division Carrier Corporation Сіракузи, Нью-Йорк, 2006 року випуску, номер: НОМЕР_1 , HDMG001111, HDMG001135, HDMG001138, HDMG001170, HDMG001172, HDMG001174, HDMG001106, HDMG001125, HDMG001128, HDMG001130, HDMG001133, HDMG001151, HDMG001156, HDMG001158, HDMG001162 з ціною за одиницю 2500 доларів США.

У даній ціновій пропозиції визначено ціну при умовах доставки: FCA РОТТЕРДАМ.

Суд зазначає, що умова поставки EXW «франко-завод» передбачає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т.ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб. Таким чином, цей термін покладає мінімальні обов`язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення. Однак, якщо сторони бажають покласти на продавця обов`язки щодо завантаження товару в місці відправлення та всі ризики й витрати такого вантаження, це має бути чітко обумовлено шляхом включення відповідного застереження до договору купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний надати товар у розпорядження покупця в названому місці поставки, без завантаження на будь-який приймаючий транспортний засіб, в узгоджений день чи в межах погодженого періоду або, якщо такого часу не обумовлено, у строк, звичайний для поставки аналогічних товарів. Якщо сторони не узгодили конкретної точки в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього точок, продавець може вибрати таку точку в межах місця поставки, яка найбільш відповідає його цілям.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс-2010) умови поставки FOB (FREE ON BOARD) (...named port of shipment) ФРАНКО-БОРТ (... назва порту відвантаження), означають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Продавець зобов`язаний нести всі витрати пов`язані з товаром,^ до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження; нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження.

В пункті А9 Обов`язки продавця розділу FOB FREE ON BOARD ФРАНКО БОРТ (назва порту відвантаження) правил INCOTERRMS, 2010 зазначено, що продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з перевіркою товару (наприклад, перевіркою якості, розмірів, ваги, кількості), необхідної для поставки товару у відповідності зі статтею А.4. Продавець зобов`язаний за свій рахунок забезпечити пакування товару, пов`язані з упаковкою, необхідної для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти обумовлений контрактом товар без упаковки). Останнє здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, способи перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна бути маркована належним чином. Таким чином, саме продавець товару здійснює пакування товару та несе пов`язані з цим витрати, а вартість пакувальних робіт та ціни упаковки включаються в ціну товару. Як наслідок, вартість упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, не є складовою митної вартості товару та не впливає на числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 25 січня 2019 року у справі справа №815/5398/17.

Питання транспортування товару з порту розвантаження і безпосередньо до самого покупця також врегульовано позивачем відповідними транспортними договорами.

Згідно інвойсу та пакувального листа до складу ціни товару, що постачався продавцем включено, в тому числі, плату за транспортування та фрахт.

Таким чином, наданими до суду документами підтверджено, що постачання товару здійснювалось на умовах поставки FOB, що виключає правомірність прийняття спірних рішень з вищевказаних підстав.

Щодо покликань відповідача на те, що для підтвердження митної вартості товарів за даною митною декларацією надається інвойс від 11.04.2022 № YFINV-18554 на суму 43201,00 дол. США, який вже надавався для підтвердження митної вартості товарів (також на суму 43201,00 дол. США) за митною декларацією, митне оформлення якої вже завершено (митна декларація від 07.10.2022 № UA500490/2022/008730) - встановлено повний збіг реквізитів інвойсу від 11.04.2022 № YFINV-18554 та відомостей, які містяться у даному документі, то суд зазначає таке.

Так, позивач погоджується з доводами відповідача про те, що до митного органу разом із митною декларацією від 07.10.2022 №UA500490/2022/008730 надавався інвойс YFINV-18554 від 11.04.2022 та платіжна інструкція №225 від 23.05.2022 на суму 43201 доларів США, що підтверджує сплату партії товару, яка заявлялась до митного оформлення у митній декларації від 07.10.2022.

При цьому, до митної декларації №UA500490/2022/009122 від 20.10.2022 серед документів, які надавались, також надався другий інвойс YFINV-18554 від 11.04.2022 та платіжні інструкції №232 від 28.07.2022, №234 від 01.08.2022, №235 від 02.08.2022, №217 від 19.04.2022, №236 від 10.08.2022, №216 від 15.04.2022, №231 від 26.07.2022, які підтверджують сплату другого інвойсу.

Таким чином, хоча додані до митної декларації від 07.10.2022 №UA500490/2022/008730 та до митної декларації від 20.10.2022 №UA500490/2022/009122 інвойси мають одинакові реквізити, зважаючи на надані до суду докази здійснення оплати позивачем по обох рахунках, суд відхиляє вищевказані покликання відповідача як необґрунтовані.

Позаяк, обов`язок по складанню інвойсу покладено на пастильника товару та позивач як покупець має його сплатити.

Крім того, суд враховує, що протягом усього строку розгляду даної справи відповідачем не надано до суду документів які подавались до митного оформлення разом із митною декларацією від 07.10.2022 №UA500490/2022/008730.

Щодо доводів відповідача про те, що наданий для підтвердження митної вартості товарів акт технічного стану від 13.10.2022 № 131022, який став джерелом інформації щодо оцінки технічного стану товарів для наданої цінової довідки від 18.10.2022 № 144/193, стосується інвойсу, який до митного оформлення не надавався, то суд зазначає.

Так, судом встановлено, що листом декларанта №201022 від 20.10.2022 роз`яснено, що в акті технічного стану №131022 від 13.10.2022 була допущена технічна помилка у номері інвойсу та правильним є номер YFINV-18554 від 11.04.2022, що означає, що митний органу був обізнаний про допущення випадкової технічної помилки у номері вказаного інвойсу, проте, залишив поза уваги вказані застереження.

Так, в акті технічного стану вказано номер інвойсу YFЕINV-18554 від 11.04.2022, замість правильного - № YFINV-18554 від 11.04.2022. Розбіжність полягає в зазначенні зайвої літери у номері інвойсу.

В той же час, згідно даного акту перевірка здійснювалась щодо товару торгової маркки, номерів: HDMG001107, HDMG001111, HDMG001135, HDMG001138, HDMG001170, HDMG001172, HDMG001174, HDMG001106, HDMG001125, HDMG001128, HDMG001130, HDMG001133, HDMG001151, HDMG001156, HDMG001158, HDMG001162.

Саме вказаний товар постачався на адресу позивача згідно поданих до митного оформлення документів.

З урахуванням вищевикладеного, суд відхиляє вищевказані покликання відповідача як необґрунтовані.

Щодо покликань відповідача на те, що в рахунку на оплату від 12.10.2022 № LC01492401 відсутні відомості щодо територіальної належності наданих послуг із перевезення товарів та на те, що в наданому інвойсі від 11.04.2022 №YFINV-18554 мітяться відомості про вартість транспортування та морського фрахту товарів, які додаються до ціни товарів, проте відсутні відомості про маршрут перевезення та територіальну належність цих витрат, суд зазначає.

Так, з наданих до митного оформлення документів можливо встановити загальний маршрут прибуття товару, а саме: згідно коносаменту №NAM5460592 від 07.07.2022 вказується маршрут з США, штат Каліфорнія до Роттердаму, Нідерланди, а згідно із накладною УМВС №33945085 від 03.09.2022 (дата укладення договору перевезення), листа Експедитора №KJP 00345/22 від 12.10.2022: з Роттердаму, Нідерланди до Мостиська,2 - Одеса-Ліски, Україна.

Судом встановлено, що декларант позивача надав лист №KJP 00345/22 від 12.10.2022 року, згідно якого повідомлено вартість міжнародного перевезення залізничним транспортом по маршруту Франкоперевізник КТТ, Роттердам, Нідерланди - Франко-перевізник Одеса-Ліски, Україна, у накладній УМВС №33945085 від 03.09.2022 у графі ділянка від/до вказано - Глівіце Порт Медика - Мостиська ІІ Одеса-Ліски, що дозволило митному органу встановити маршрут поставки товару.

З урахуванням вищевикладеного, суд відхиляє вищевказані покликання відповідача як необґрунтовані.

Щодо покликань відповідача на те, що надані документи не містять відомостей щодо вагових характеристик товарів, окрім відомостей про загальну вагу брутто відповідно до накладної УМВС від 03.09.2022 № 33945085, суд зазначає таке.

Так, як вже встановлено судом, товар на адресу позивача постачався за допомогою комбінованих перевезень, а саме: морським транспортом згідно з Коносаментом № NAM 25460592 (а.с.39) та сухопутнім відповідно до накладної УМВС від 03.09.2022 № 33945085. Згідно накладної позивачу постачався вищевказаний товар вагою брутто 20340 кг, з яких тара 3840 кг. та вага самого товару 16000 кг (а.с.33).

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з доводами позивача, що митниця мала можливість перевірити заявлену митну вартість

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі №815/5791/17.

Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі №1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивачем надано до Одеської митниці відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митними деклараціями, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

З огляду на вищевикладене, встановлені відповідачем недоліки щодо розбіжностей у документах, що були надані позивачем є безпідставними та необґрунтованими, а тому рішення про коригування митної вартості та картка відмови, що прийняті на підставі встановлених відповідачем розбіжностей, є такими, що належать до скасування.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номеру та дати митної декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

На переконання суду правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.

Так, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 року по справі Суомінен проти Фінляндії Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

За встановлених обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Суд зазначає, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 16.02.2021 по справі №324/580/17.

Відтак, наявність в оскаржуваному рішенні припущень митного органу свідчить про його невмотивованість.

З огляду на викладене, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані уповноваженою особою позивача для митного оформлення товару документи відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті (інвойсах, специфікації).

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

У п.33 оскаржуваного рішення, у якому мають бути викладені обставини прийняття рішення, зазначені посилання на митну декларацію, в порівнянні з якою співставлялась вартість товару. Визначити те, за яких обставин та який товар було переміщено через митний кордон, хто був контрагентом та на підставі яких документів визначалась вартість товару не вбачається можливим, оскільки використана інформація в оскаржуваному рішенні не відображена, наведене тільки посилання на аналіз баз даних АСМО Іспектор та ЄАІС Держмитслужби України та реквізити МД, яка у матеріалах справи відсутня.

Відповідачем така інформація та докази не надані під час розгляду справи також.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що в митного органу наявна інформація щодо раніше визначеним митними органами митними вартостями, проте суд не може перевірити ці дані за відсутністю такої інформації у наявних доказах.

Додатково, суд зазначає, що сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи містили розбіжності є необґрунтованими, оскільки будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.

Наявність у названій системі інформації про те, що ідентичний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних рішень, в свою чергу доводи позивача є обґрунтованими, та відповідно, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно платіжної інструкції №389 від 27.12.2022 (а.с.9) позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4962,00 грн.

Тобто позивачем сплачено судовий збір за одну вимогу майнового характеру щодо спірного рішення митного органу та одну вимогу немайнового характеру скасування картки відмови.

З урахуванням задоволення позову, суд доходить висновку, що судовий збір у розмірі 4962,00 грн підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Світовий контейнерний сервіс» до Одеської митниці (про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2022/20023/2 від 20.10.2022.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2022/000245 від 20.10.2022.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Світовий контейнерний сервіс» суму сплаченого судового збору у розмірі 4962,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Світовий контейнерний сервіс» (67832, Одеська область, Овідіопольський район, смт Великодолинське, пров. Ентузіастів, 2, );

Відповідач Одеська митниця (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, код ЄДРПОУ ВП 44005631).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА