Справа № 500/3144/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/3144/22 пров. № А/857/17434/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Вишнівецької селищної ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року у справі №500/3144/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вишнівецької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

суддя в 1-й інстанції - Мірінович У. А.,

час ухвалення рішення - 01 листопада 2022 року,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 01 листопада 2022 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Вишнівецької селищної ради, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення сесії Вишнівецької селищної ради восьмого скликання двадцять шостої сесії №2093 від 04 липня 2022 року про відмову у наданні йому в оренду земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0443 площею 0,006 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; зобов`язати Вишнівецьку селищну прийняти рішення про надання йому у користування на умовах оренди земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0443 площею 0,006 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Вишнівецької селищної ради №2093 від 04 липня 2022 року. Зобов`язано Вишнівецьку селищну прийняти рішення про передачу ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0443 площею 0,006 га.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що 11 жовтня 2021 року тимчасовою комісією Вишнівецької селищної ради складено акт про обстеження земельних ділянок за кадастровими номерами :02:001:0443 та :02:001:0988, які знаходяться за адресою майдан Шевченка в смт.Вишнівець. Під час обстеження встановлено, що земельна ділянка площею 0,006 га за кадастровим номером :02:001:0443 самовільно зайнята частиною будівлі, що згідно з даними Реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_1 та іншою частиною розташованою на земельній ділянці площею 0,15 га за кадастровим номером :02:001:0011 знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що згідно з відомостями з Державного земельного кадастру перебуває у власності ОСОБА_1 . Зазначає, що позивач є власником промпродтоварного магазину за адресою АДРЕСА_1 , однак земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:0443 площею 0,006 перебуває у комунальній власності Вишнівецької селищної ради та до жовтня 2021 року ОСОБА_1 не звертався до селищної ради щодо передачі йому в оренду вищевказаної земельної ділянки, жодних договорів, які б надавали право користування цією ділянкою між заявником та Вишнівецькою селищною радою не укладено і не зареєстровано. Звертає увагу, що у документах щодо об`єкта нерухомого майна магазину за адресою АДРЕСА_1 містяться суттєві розбіжності, які вказують на порушення під час проведення реконструкції. Вважає, що позивач здійснив самочинне будівництво на земельній ділянці за кадастровим номером :02:001:0443 без законних на те підстав, а подані ним документи не відповідають вимогам чинного законодавства та містять суттєві розбіжності. Звертає увагу, що вищевказані дії позивача із самовільного зайняття земельної ділянки порушують права Вишнівецької селищної ради як власника земельної ділянки на самостійне володіння, користування, розпорядження нею, що унеможливлює та позбавляє селищну раду від використання законного права на передачу в оренду на конкурентних засадах даної земельної ділянки, та отримання до місцевого бюджету найвищої плати за неї. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що його право власності на об`єкт нерухомого майна є дійсним, зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не оскаржено у судовому порядку та не скасовано, земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0443 у користуванні третіх осіб не перебуває. Вказує, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться на спірній земельній ділянці. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер витягу №286245431) ОСОБА_1 на праві приватної власності належить магазин промпродтоварів загальною площею 259,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Зазначене нерухоме майно частково розміщене на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:0011 площею 0,15 га, яка належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 01 лютого 2014 року індексний номер 17217759 (а.с. 17), а частково на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:0443 площею 0,006 га, що перебуває у комунальній власності.

З метою набуття права оренди на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0443 площею 0,006 га позивач 06 жовтня 2021 року звернувся до Вишнівецької селищної ради з відповідною заявою (а.с. 9).

У зв`язку із не розглядом цієї заяви позивач звернувся в суд.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 року у справі №500/1419/22, яке набрало законної сили 03 травня 2022 року, визнано протиправною бездіяльність Вишнівецької селищної ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 вхідний № К-628/1-1-13 від 06 жовтня 2021 року про передачу в оренду земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0443 площею 0,006 га цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Зобов`язано Вишнівецьку селищну раду розглянути заяву ОСОБА_1 вхідний № К-628/1-1-13 від 06 жовтня 2021 року про передачу в оренду земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0443 площею 0,006 га цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, та прийняти відповідне рішення.

На виконання вказаного рішення Вишнівецька селищна рада розглянула заяву та 04 липня 2022 року прийняла рішення №2039, яким вирішила відмовити ОСОБА_1 у передачі в оренду земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0443 площею 0,006 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в АДРЕСА_1 .

Не погодившись із відповідним рішенням, позивач звернувся у суд із цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для відмови в передачі ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0443 площею 0,006 га відсутні, оскільки право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, який розташований на спірній земельній ділянці, є дійсним, зареєстрованим у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не скасованим, а тому оскаржуване рішення від 04 липня 2022 року №2093 є протиправним та підлягає скасуванню та з метою належного та ефективного способу відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати Вишнівецьку селищну раду прийняти рішення про передачу ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0443 площею 0,006 га.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Згідно з ч.11 ст.120 ЗК України, якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пропущення строку подання клопотання, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.

За змістом ч.13, 14 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, єдиний майновий комплекс), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, особами, які не можуть набувати земельну ділянку на такому праві, вони набувають таку земельну ділянку із земель державної або комунальної власності у власність або оренду. Набувач права власності на такий об`єкт зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування зобов`язаний не пізніше 30 днів з дня отримання поданого у встановленому порядку клопотання припинити право постійного користування земельною ділянкою, на якій розміщений відповідний об`єкт, та передати її у власність або оренду набувачу права власності на такий об`єкт.

Пропущення строку подання клопотання, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу права власності на відповідний об`єкт у передачі йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.

У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, набувач має право використовувати таку земельну ділянку для доступу та обслуговування такого об`єкта. Порядок користування земельною ділянкою набувачем визначається договором між ним та землекористувачем.

У разі недосягнення згоди сторонами щодо порядку користування відповідною земельною ділянкою, такий порядок користування визначається судом.

З системного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що у разі наявності підстав та подання клопотання про передачу у користування земельної ділянки, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна, що належить заявнику на праві власності, орган місцевого самоврядування зобов`язаний передати вказану земельну ділянку у користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому, пропуск строку подання такого клопотання, не може бути підставою для відмови у передачі йому у користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель комунальної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно зі ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

За змістом ст.12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.

П.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачає, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, що правовою основою для укладення договору оренди земельної ділянки і отримання права на оренду земельної ділянки є рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.134 ЗК України не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі, зокрема, розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить магазин промпродтоварів загальною площею 259,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, зазначене нерухоме майно частково розміщене на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:0011 площею 0,15 га яка належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 01 лютого 2014 року індексний номер 17217759 (а.с.17), а частково на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:0443 площею 0,006 га, яка перебуває у комунальній власності. і цей факт сторонами не заперечується.

При цьому, право власності позивача на об`єкт нерухомого майна, який розташований і на спірній земельній ділянці, є дійсним, зареєстрованим у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та станом на час розгляду справи судом не оскаржується.

Доказів протилежного відповідачем не подано, а судом таких не здобуто.

За змістом п.3 ч.1 ст.123 ЗК України надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах передача в користування (оренду) спірної земельної ділянки здійснюється за відповідним клопотання особи без складення документації із землеустрою та після подання такого клопотання, у відповідача виникає обов`язок передати вказану земельну ділянку у користування позивачу, шляхом прийняття відповідного рішення.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, на даний час законодавство, яке регулює земельні відносини, не містить жодних заборон органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування щодо передачі в оренду земельних ділянок комунальної власності.

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту оскаржуваного рішення Вишнівецької сільської ради 04 липня 2022 року №2093 (а.с.14) неможливо встановити підстави відмови позивачу у передачі в оренду земельної ділянки.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на те, що позивач здійснив самочинне будівництво на земельній ділянці за кадастровим номером :02:001:0443 без законних на те підстав, а також на те, що у документах щодо об`єкта нерухомого майна позивача містяться суттєві розбіжності, які вказують на порушення під час проведення реконструкції, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту оскарження відповідачем самочинного будівництва позивача чи визнання неправомірними документів щодо об`єкта нерухомого майна.

Так, ч.2 ст.77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення апелянтом не подано, а судом таких не здобуто.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає правильними висновок суду першої інстанції про те, що підстави для відмови у передачі ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0443 площею 0,006 га відсутні, оскільки право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, який розташований на спірній земельній ділянці є дійсним, зареєстрованим у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не скасованим, а тому оскаржуване рішення від 04 липня 2022 року №2093 є протиправним та підлягає скасуванню та з метою належного та ефективного способу відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати Вишнівецьку селищну раду прийняти рішення про передачу ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0443 площею 0,006 га.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Вишнівецької селищної ради залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року у справі №500/3144/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 10 березня 2023 року.