Справа № 520/14190/2020
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
08 березня 2023 р.Справа № 520/14190/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Шаповал В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду клопотання Військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 по справі № 520/14190/2020

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання повернути незаконно утримане грошове забезпечення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати 3 абзац пункту 4 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2020 року №651 «Про результати службових розслідувань по факту нестачі майна служби зв`язку військової частини», викладений у новій редакції на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №724 від 13.08.2020 року «Про внесення змін до наказу командира військової частини №651 від 23.07.2020р. «Про результати службових розслідувань по факту нестачі майна служби зв`язку військової частини» про притягнення командира роти зв`язку та радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку, та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 23 747,99 грн.; визнати протиправним та скасувати 11 абзац пункту 4 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2020 року №651 «Про результати службових розслідувань по факту нестачі майна служби зв`язку військової частини», викладений у новій редакції на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №724 від 13.08.2020 року «Про внесення змін до наказу командира військової частини №651 від 23.07.2020р. «Про результати службових розслідувань по факту нестачі майна служби зв`язку військової частини» про притягнення командира роти зв`язку та радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку, та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 169 212,20 грн.; визнати протиправним та скасувати пункт 6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2020 року №651 «Про результати службових розслідувань по факту нестачі майна служби зв`язку військової частини» про накладення на капітана ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «Сувора догана»; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно утримане грошове забезпечення, стягнуте в рахунок відшкодування нанесених державі збитків; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме витрати на надання правової допомоги в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано абзац 3 пункту 4 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2020 року №651 «Про результати службових розслідувань по факту нестачі майна служби зв`язку військової частини», викладений у новій редакції на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 724 від 13.08.2020 року «Про внесення змін до наказу командира військової частини № 651 від 23.07.2020 р. «Про результати службових розслідувань по факту нестачі майна служби зв`язку військової частини» про притягнення командира роти зв`язку та радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 23 747, 99 грн. Скасовано абзац 11 пункту 4 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2020 року №651 «Про результати службових розслідувань по факту нестачі майна служби зв`язку військової частини», викладений у новій редакції на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №724 від 13.08.2020 року «Про внесення змін до наказу командира військової частини №651 від 23.07.2020р. «Про результати службових розслідувань по факту нестачі майна служби зв`язку військової частини» про притягнення командира роти зв`язку та радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 169 212,20 грн. Скасовано пункт 6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2020 року №651 «Про результати службових розслідувань по факту нестачі майна служби зв`язку військової частини» про накладення на капітана ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «Сувора догана». Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно утримане грошове забезпечення, стягнуте в рахунок відшкодування нанесених державі збитків.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2022 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 по справі № 520/14190/2020 залишено без змін.

ОСОБА_1 подано до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій заявник просить суд вирішити питання про судові витрати та стягнути в Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на надання правової допомоги у розмірі 20000,00 грн. на стадії розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення, в якій відповідачем, зокрема, заявлено клопотання про зупинення провадження по судовій справі на час дії воєнного стану.

В обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі, відповідач зазначає, що на теперішній час Військова частина НОМЕР_1 , у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, виконує покладені обов`язки, передбачені Конституцією України в частині оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості. Зауважує, що Указом Президента України було введено воєнний стан на всіх території країни. Стверджує, що Військова частина НОМЕР_1 перебуває у складі Збройних Сил України, тому, зважаючи на положення п.5 ч.1 ст.236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі: перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. У зв`язку з цим, вважає, що наявні правові підстави для зупинення провадження у справі на час дії воєнного стану.

ОСОБА_1 подано до суду заперечення за клопотання відповідача, в яких позивач вказує, що військовий стан не є підставою для зупинення провадження у справі. Усі необхідні докази додавалися до матеріалів справи раніше і суд може ухвалити додаткове рішення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Розгляд справи здійснюється у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи клопотання, колегія суддів вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Зупинення провадження по справі це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Підстави та порядок зупинення провадження в адміністративній справі визначені статтею 236 КАС України, якою передбачені як підстави обов`язкового зупинення провадження у справі так і випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження у справі. Перелік підстав для зупинення провадження у справі передбачений статтею 236 КАС України є вичерпним.

Пунктом 5 ч.1 ст.236 КАС України визначено, що суд зупиняє провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

За приписами пункту другого вищевказаного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 14.03.2022 № 7168, Указом Президента України від 19.04.2022 № 7300, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212IX, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України 16.11.2022 № 2738-IX, Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX та продовжений до теперішнього часу.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (далі по тексту Закон № 389-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 389-VIII воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону № 389-VIII визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

За приписами статей 1 та 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-XII (далі Закон № 1934-XII) Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Структура Збройних Сил України визначається статтею 3 Закону № 1934-XII, відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Комплектування ж Збройних Сил України визначається статтею 5 Закону № 1934-XII, відповідно до частини першої якої особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 3 цього Закону визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби визначено статтею 24 Закону № 2232-XII.

Конструкція пункту 5 частини першої статті 236 КАС України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Між тим, з огляду на приписи статті 3 Закону № 1934-XII, за змістом якої військові частини та органи військового управління (якими у цьому випадку є відповідач) є складовими елементами Збройних Сил України, такі суб`єкти перебувають у їх структурі на постійній основі, що не обумовлено часовими межами або певними подіями, як наприклад завершення воєнного стану.

Зупинення провадження у справі за клопотанням військової частини (чи іншого військового формування) на підставі пункту 5 частини першої статті 236 КАС України фактично означає зупинення провадження до закінчення військового стану, про що власне і просить відповідач у цій справі.

Однак, зупинення провадження в адміністративній справі до закінчення військового стану не відповідає як завданню адміністративного судочинства, так і змісту та меті пункту 5 частини першої статті 236 КАС України, а також суперечить частині другій статті 64 Конституції України, відповідно до якої право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Згідно зі статтею 26 Закону № 389-VIII правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

З аналізу статті 26 Закону № 389-VIII слідує, що здійснення судами правосуддя на час введення воєнного стану не зупиняється.

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 5 частини першої статті 236 КАС України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

При цьому, на органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до організаційної структури Збройних Сил України, норма пункту 5 частини першої статті 236 КАС України не поширюється.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.02.2023 року у справі №380/7845/21.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.236 КАС України щодо підстав зупинення провадження у справі, колегія суддів доходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження, оскільки відсутні обґрунтовані процесуальним законом підстави для зупинення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 44, 236, 321 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку .

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Бартош Н.С.

Повний текст ухвали виготовлений 13.03.2023.