Справа № 280/12090/21
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2023-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 березня 2023 року

м. Київ

справа № 280/12090/21

адміністративне провадження № К/990/6176/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 280/12090/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Запорізької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Запорізької обласної прокуратури, в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року № 23 про не включення до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки ОСОБА_2 ;

- визнати протиправним і скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року № 36 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_2 ;

- визнати протиправним і скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року № 323 про неуспішне проходження прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_2 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Запорізької обласної прокуратури №1486к від 03 листопада 2021 року про звільнення ОСОБА_2 з посади прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури та з органів прокуратури області з 04 листопада 2021 року;

- поновити ОСОБА_2 в органах Запорізької обласної прокуратури з 04 листопада 2020 року на посаді прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області або на посаді з рівнозначними умовами, функціями та повноваженнями в органах Запорізької обласної прокуратури;

- стягнути з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 листопада 2021 року по день фактичного поновлення на займаній посаді з відрахуванням із цієї суму обов`язкових податків та зборів відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року № 323 про неуспішне проходження прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_2 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури №1486к від 03 листопада 2021 року про звільнення ОСОБА_2 з посади прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області та з органів Запорізької обласної прокуратури з 04 листопада 2021 року.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області та в органах Запорізької обласної прокуратури з 05 листопада 2021.

Стягнуто із Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 листопада 2021 року по 08 серпня 2022 року в розмірі 71 354.03 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області та в органах Запорізької обласної прокуратури з 05 листопада 2021 року, а також в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 7763.91 грн. допущено до негайного виконання.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Запорізької обласної прокуратури задоволено.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року в адміністративній справі №280/12090/21 скасовано та прийнято нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

21 лютого 2023 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Зі змісту поданої касаційної скарги вбачається, що позивачка оскаржує рішення суду апеляційної інстанції на підставі пунктів 1,2 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявниця, зокрема, зазначила, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків Верховного Суду, сформованих у справах №№492/446/15-а, 812/292/18, 640/1218/20, 260/2586/20, 821/3514/15 та 140/7518/21, тобто це є підставою касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

В той же час заявниця касаційної скарги покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд вбачає невизначеність позивачки щодо зазначення підстав касаційного оскарження, оскільки одночасне посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України (неврахування висновків Верховного Суду судом апеляційної інстанції) та на пункт 3 частини четвертої цієї статті (відсутність висновку Верховного Суду), суперечать один одному, тобто є взаємовиключним, що зрештою призводить до нерозуміння на підставі чого судом касаційної інстанції має бути відкрито касаційного провадження у цій справі.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, Суд вважає безпідставними посилання скаржниці на пункти 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підстави касаційного оскарження.

В касаційній скарзі скаржниця просить відступати від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №600/6322/21-а та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішення, що є підставою касаційного оскарження, передбаченого пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України

Верховним Суду наголошує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України скаржнику необхідно зазначити конкретну норму права щодо застосування якої Верховний Суд має відступити від раніше прийнятого висновку, а також зазначити, як саме на його думку необхідно застосовувати цю норму права та належним чином обґрунтувати наявність необхідності такого відступлення.

Проте скаржниця не зазначає конкретної норми права від застосування якої Верховний Суд має відступити, а також жодним чином не обґрунтовує, як саме на її думку необхідно застосовувати цю норму права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Також суд звертає увагу, що відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16, провадження №11-377апп18).

Тобто у касаційній скарзі скаржниця має зазначити, що існуючий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах потребує видозміни, від нього слід відмовитися або ж уточнити, модифікувати певним чином з урахуванням конкретних обставин його справи.

Позивачка помилково ототожнює поняття необхідності відступлення від висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах з нерелевантністю його застосування судом апеляційної інстанції до спірних правовідносин. В розумінні пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України це не є підставою для касаційного оскарження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржницею не обґрунтовано передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтями 248, 328, 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 280/12090/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Запорізької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя Н.А. Данилевич