Справа № 0440/4883/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2023 року Справа № 0440/4883/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №0440/4883/18 за позовом Дніпровської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дніпровської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області третя особа ОСОБА_1 , у якій позивач просить суд:
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, позов задоволено.
Постановою Верховного Суду від 22.12.2022р. рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі №0440/4883/18 скасовано. Справу №0440/4883/18 направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2023 р. справу передано судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 13.01.2023 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №0440/4883/18. Залучено у якості третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до участі в розгляді адміністративної справи №0440/4883/18, як третіх особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 13.01.2023 року запропоновано сторонам надати свої письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 22.12.2022 р., що слугували підставою для передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
02.02.2023 року Дніпровська міська рада надали письмові пояснення по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 13.03.2023 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Дніпровської міської ради від 18.08.2011 року №155/11 передана у власність ОСОБА_4 земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.
Пунктом 5 вказаного рішення зобов`язано громадян, яким передаються земельні ділянки у власність використовувати земельні ділянки за їх цільовим призначенням, суворо дотримуватись вимог чинного земельного законодавства України; у разі здійснення будівництва чи реконструкції будівель на земельних ділянках, переданих у власність, попередньо погодити з Головою АПУ Дніпропетровської міської ради можливість цього будівництва чи реконструкції згідно з генеральним планом розвитку міста та отримати дозвіл на виконання цих робіт у встановленому порядку.
Право власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку підтверджується державним актом, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів 09.08.2011.
З витягу з Державного земельного кадастру від 13.06.2017 вбачається, що цільове призначення цієї земельної ділянки змінено на "Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку".
Вказують, що зміна цільового призначення земельної ділянки приватної форми власності здійснюється в межах міста за рішенням міської ради, як це передбачено ст.20 Земельного кодексу України.
Між тим, ОСОБА_1 за отриманням такого рішення не зверталася, тому, на їх думку, у відповідача не було законних підстав для внесення відомостей до Державного земельного кадастру про зміну цільового призначення земельної ділянки.
Правовими нормами не передбачено автоматичне внесення змін до Державного земельного кадастру та відповідач не наділений повноваженнями на внесення таких змін за власною ініціативою, без наявності відповідного проекту землеустрою відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення, затвердженого рішенням сесії міської ради.
На думку, Дніпровської міської ради дії ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо зміни цільового призначення земельної ділянки є протиправними, тому звернулися до суду із цією позовною заявою.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Ухвалою суду від 13.01.2023 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №0440/4883/18. Залучено у якості третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до участі в розгляді адміністративної справи №0440/4883/18, як третіх особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 13.01.2023 року запропоновано сторонам надати свої письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 22.12.2022 р., що слугували підставою для передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідачем отримано вказану вище ухвалу суду, що також підтверджується матеріалами справи.
Згідно із ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Однак, слід вказати, що під час попереднього розгляду справи, відповідачем на позовну заяву позивача, ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області надано відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову та в обгрунтування своєї позиції зазначив, що відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право змінити її цільове призначення за власною ініціативою на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності без дозволу органу місцевого самоврядування на його розроблення.
Вказують, що ОСОБА_5 замовила проект землеустрою, отримала погодження з органами, переліченими у ст. 186-1 Земельного кодексу України і звернулася до органу Державного земельного кадастру за отриманням адміністративної послуги про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про зміну цільового призначення земельної ділянки, надавши усі необхідні документи.
Законні підстави для відмови у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру на підставі заяви ОСОБА_5 , на думку відповідача, відсутні.
Крім того, вказують, що відомості до Державного земельного кадастру вносяться відділами, а Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області адміністративні послуги не надає.
Отже, на їх думку, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.
ІV. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ 1
Ухвалою суду від 13.01.2023 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №0440/4883/18. Залучено у якості третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до участі в розгляді адміністративної справи №0440/4883/18, як третіх особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 13.01.2023 року запропоновано сторонам надати свої письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 22.12.2022 р., що слугували підставою для передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
24.02.2023 року третя особа 1 отримала вказану ухвалу суду, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення.
Третя особа 1, згідно положень КАС України, повідомлялася про розгляд справи належним чином, що також підтверджується матеріалами справи.
Станом на 13.03.2023 року письмові пояснення по справі надано не було.
Однак, слід вказати, що згідно матеріалів справи, під час попереднього розгляду справи, третя особа 1, ОСОБА_1 , надала письмові пояснення, у яких просила відмовити в задоволенні позову та зазначила, що вона є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України Про Державний земельний кадастр зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.
Таким чином, ОСОБА_5 замовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення.
У подальшому, отримавши проект землеустрою, ОСОБА_5 звернулась до центру надання адміністративним послуг із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку по АДРЕСА_1 .
Вказує, що відповідачем було перевірено заяву та документацію щодо земельної ділянки та здійснено передбачені законом дії щодо реєстрації змін цільового призначення вказаної земельної ділянки.
V. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ 2
Ухвалою суду від 13.01.2023 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №0440/4883/18. Залучено у якості третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до участі в розгляді адміністративної справи №0440/4883/18, як третіх особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 13.01.2023 року запропоновано сторонам надати свої письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 22.12.2022 р., що слугували підставою для передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Третя особа 2, згідно положень КАС України, повідомлялася про розгляд справи належним чином, що також підтверджується матеріалами справи.
Станом на 13.03.2023 року письмові пояснення по справі надано не було.
Однак, слід вказати, що згідно матеріалів справи, під час попереднього розгляду справи, третя особа 2, ОСОБА_2 , зазначив про те, що зміна цільового призначення землі відбулася відповідно до приписів ст.ст. 20, 186-1 Земельного кодексу України, ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» та ст.50 Закону України «Про землеустрій».
Стаття 20 ЗК України не вимагає затвердження проекту землеустрою перед внесенням змін до Державного земельного кадастру.
Вказує, що внесення змін у ДЗК щодо цільового призначення земельної ділянки є обов`язковою передумовою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.
Аналогічна позиція висловлена в листі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №8/3-1240 від 12.04.2019 року.
VІ. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ 3
Ухвалою суду від 13.01.2023 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №0440/4883/18. Залучено у якості третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до участі в розгляді адміністративної справи №0440/4883/18, як третіх особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 13.01.2023 року запропоновано сторонам/учасника спраіи надати свої письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 22.12.2022 р., що слугували підставою для передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
На адресу ОСОБА_3 судом направлялася копія вказаної ухвали, однак на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду повернувся конверт із відмітками АТ «УКРПОШТА» «адресат відсутній за вказаною адресою».
Також, судом було здійснено оголошення на Судовій владі про розгляд вказаної справи.
Третя особа 3, ОСОБА_3 станом на 13.03.2023 року письмові пояснення по справі не надала, хоча повідомлялася судом належним чином згідно з положень КАС України, що також підтверджується матеріалами справи.
VІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпровської міської ради від 18.05.2011 року №155/11 передано безоплатно у власність, у тому числі спільну сумісну власність, земельні ділянки для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд громадянам у м.Дніпропетровську. Віднесено земельні ділянки за основним цільовим призначенням до категорії Землі житлової та громадської забудови.
Пунктом 5 вказаного рішення зобов`язано громадян, яким передаються земельні ділянки у власність:
- використовувати земельні ділянки за їх цільовим призначенням, суворо дотримуватись вимог чинного земельного законодавства України;
- у разі здійснення будівництва чи реконструкції будівель на земельних ділянках, переданих у власність, попередньо погодити з Голова АПУ Дніпропетровської міської ради можливість цього будівництва чи реконструкції згідно з генеральним планом розвитку міста та отримати дозвіл на виконання цих робіт у встановленому порядку.
Право власності на ? частку вказаної земельної ділянки зареєстровано за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.09.2017, номер запису про право власності 22314182.
Право власності на решту ? частку земельної ділянки зареєстровано за - ОСОБА_3 .
Позивач, вважаючи, що внесення змін до Державного земельного кадастру відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
VІІІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Статтею 2 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.
Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.
Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Згідно зі статтею 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.
Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.
Частинами 1 та 2 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.
Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.
Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Отже, з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що у разі, якщо власник земельної ділянки вирішив змінити цільове призначення земельної ділянки, то така зміна відбувається за певною процедурою:
1) розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для зміни її цільового призначення;
2) погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для зміни її цільового призначення з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та структурним підрозділом міської державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури;
3) прийняття органом місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.
ІХ. ОЦІНКА СУДУ
Згідно матеріалів справи, на замовлення ОСОБА_5 ФОП ОСОБА_7 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.51-73), який погоджено, зокрема, з:
- департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради (містобудівний висновок №14/27-79);
- управлінням культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації (висновок від 07.03.2017 року №393/0/161-17);
- відділом Держгеокадастру у Жидачівському районі (висновок від 04.05.2017 року №154/82-17).
12.05.2017 року ОСОБА_5 звернулась до Управління Держгеокадастру у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення.
Між тим, судом встановлено, матеріалами справим підтверджено, що до Дніпровської міської ради із заявою щодо прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення, як того вимагає ст. 20 ЗК України, ОСОБА_5 не зверталася.
Вказане вище, також не спростовано учасниками справи під час розгляду матеріалів справи.
Таким чином, слід дійти висновку, що ОСОБА_5 , як власником земельної ділянки (на час вчинення процесуальний дій), не в повному обсязі виконано вимоги, встановлені статтею 20 Земельного кодексу України, а відповідачем, у свою чергу, при внесенні змін до Державного земельного кадастру не було здійснено належної перевірку наявності погодження з усіма суб`єктами земельних відносин, як це передбачено статтею 20 Земельного кодексу України.
Суд критично оцінює посилання відповідача та третьої особи 1 на частини 3 та 5 статті 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», оскільки зазначена стаття не містить вказаних частин та визначає лише статус відомостей Державного земельного кадастру.
Щодо посилання ОСОБА_2 про те, що статтями 20, 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» не передбачено наявність рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення, як обов`язкову умову для внесення змін у ДЗК, суд зазначає, що вказаними нормами врегульовано підстави та основні вимоги щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру, тоді як статтею 20 Земельного кодексу України встановлено порядок віднесення земель до тієї чи іншої категорії, а тому до спірних правовідносин мають бути застосовані саме положення Земельного кодексу України.
Також, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на пункт б) частини 2 статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», який передбачає, що відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі письмової заяви власника (користувача) земельної ділянки державної чи комунальної власності, - у разі зміни виду використання земельної ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони); на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення, оскільки вказана норма не спростовує вимоги частини 3 статті 20 Земельного кодексу України щодо обов`язковості прийняття органом місцевого самоврядування рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.
Таким чином, позовні вимоги Дніпровської міської ради підлягають задоволенню.
Х. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог Дніпровської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Дніпровської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Дніпровської міської ради судові витрати з оплати судового збору в сумі 1762,00 гривень.
Третя особа 1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
Третя особа 2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , код ОКПП НОМЕР_2 ).
Третя особа 3: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , код ОКПП НОМЕР_3 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 13.03.2023 року.

Суддя В.В. Ільков