Справа № 140/1091/23
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року ЛуцькСправа № 140/1091/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови в зарахуванні до трудового стажу періодів роботи в Волинському ремонтно-будівельному управлінні тресту «Укррадгоспрембуд» з 20.09.1983 по 28.04.1987, у Ратнівському комбікормовому заводі з 01.10.1984 по 24.02.1994; зобов`язання зарахувати до трудового стажу період роботи з 20.09.1983 по 28.04.1987 електриком 4-го розряду у Волинському ремонтно-будівельному управлінні тресту «Укррадгоспрембуд», період роботи з 01.10.1984 по 24.02.1994 оператором електриком у Ратнівському комбікормовому заводі та здійснити перерахунок пенсії по інвалідності з 13.11.2020, з урахуванням встановленого судом стажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 13.11.2020 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії по інвалідності. Розмір пенсії становить 2100,00 грн та не змінювався з моменту призначення. З метою перегляду призначеної пенсії позивач 15.12.2022 звернувся з заявою до відповідача. Листом від 30.12.2022 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що при обчисленні розміру пенсії не враховано період роботи з 20.09.1983 по 28.04.1987, оскільки в трудовій книжці відсутній номер наказу на прийняття на роботу Волинське РБУ треста «Укррадгоспрембуд», та період з 01.10.1984 по 24.02.1994, оскільки відтиск печатки, якою завірено запис про звільнення не чіткий та не читається.

Позивач вважає дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у зарахуванні періодів роботи в Волинському ремонтно-будівельному управлінні тресту «Укррадгоспрембуд» з 20.09.1983 по 28.04.1987, у Ратнівському комбікормовому заводі з 01.10.1984 по 24.02.1994 до страхового стажу для обчислення розміру пенсії відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) протиправними та просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України у Волинській області як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV). Пенсію призначено з 13.11.2020 на підставі наданих позивачем документів про страховий стаж та заробітну плату. 16.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою щодо перевірки законності нарахування пенси з врахуванням наявного трудового стажу, яка була розглянута в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян». За результатами розгляду звернення позивачу надіслано листа від 30.12.2022 № 12341-11897/Н-02/8-0300/22.

Відповідно до документів електронної пенсійної справи позивача страховий стаж складає 24 років 3 місяці 21 день, в тому числі 2 роки 2 місяці додаткового стажу, зарахованого до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV (коефіцієнт страхового стажу - 0,24250). При обчисленні розміру пенсії до страхового стажу на підставі записів трудових книжок не враховано період з 20.09.1983 по 28.04.1984, оскільки відсутній номер наказу на прийняття та період з 01.10.1984 по 24.02.1994, так як відтиск печатки, якою завірено запис про звільнення не чіткий та не читається.

Для підтвердження спірних періодів позивачу необхідно надати уточнюючу довідку відповідно до «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (зі змінами).

Про необхідність подання додаткових документів позивача повідомлено листом від 30.12.2022 № 12341-11897/Н-02/8-0300/22.

Позивач у позовній заяві зазначає, що факт роботи з 20.09.1983 по 28.04 1984 підтверджується довідками ТзДВ «Волинська пересувна механізована колона № 8» від 18.01.2023 №№ 1 та 2. Представник відповідача звертає увагу, що довідки ТзДВ «Волинська пересувна механізована колона № 8» від 18.01.2023 №№ 1 та 2 не були надані позивачем при зверненні до Головного управління з заявою про призначення пенсії від 27.11.2020, а також до звернення від 16.12.2022, а тому не були враховані при прийнятті відповідних рішень.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що ОСОБА_1 необхідно звернутись із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27 грудня 2005 за № 1566/11846 (далі Порядок), надавши уточнюючі довідки ТзДВ «Волинська пересувна механізована колона № 8» від 18.01.2023 №№ 1 та 2 для підтвердження факту роботи у встановленому законом порядку.

Крім того, представник відповідача вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Враховуючи вищенаведене, представник відповідача вважає, що дії відповідача є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції та Законах України.

У відповіді на відзив представник відповідача з доводами відзиву не погодилася, з підстав наведених у позовній заяві. Додатково вказує, що під час призначення пенсії у 2020 році працівники Пенсійного фонду при прийомі трудової книжки не довели до відома позивача про те, що в ній не зазначено номер наказу про прийом його на роботу у Волинське РБУ треста «Укррадгоспрембуд» та не чіткий відтиск печатки, якою скріплено період роботи в Ратнівському комбікормовому заводі. Також працівники пенсійного органу не запропонували надати довідку з цієї організації, а також не повідомили про можливість підтвердження трудового стажу поясненнями двох свідків. Крім того, працівники Пенсійного фонду зобов`язані були направити запит у підприємство на підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 , однак вони цього не зробили. Надати бухгалтерські документи з комбікормового заводу не взмозі, оскільки там відбулась пожежа і всі вони згоріли, архів не зберігся, підприємство давно не працює, в державний трудовий архів документи не були здані. Крім того вказує, що про не зарахування до страхового стажу спірних періодів позивач дізнався лише з відповіді на свій лист від 30.12.2022, а тому не пропустив строк звернення до суду.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13.11.2020 перебуває на обліку ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV (а.с.42-43). Страховий стаж позивача становить 24 роки 3 місяці 21 день.

16.12.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просив перевірити законність нарахування пенсії з врахуванням наявного трудового стажу (а.с.67).

Листом від 30.12.2022 №12341-11867/Н-02/8-0300 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило ОСОБА_1 , про те, що при обчисленні розміру пенсії до страхового стажу на підставі трудових книжок не враховано період з 20.09.1983 по 28.04.1984, оскільки відсутній номер наказу на прийняття та період з 01.10.1984 по 24.02.1994, так як відтиски печатки, якою завірено запис про звільнення не чіткий та не читається (а.с. 16-18).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні періодів роботи з 20.09.1983 по 28.04.1984 та з 01.10.1984 по 24.02.1994 до страхового стажу для обчислення пенсії по інваліднсоті, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Як встановлено судом позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13.11.2020 призначена пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV, ця обставина не є спірною.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-ІV).

Закон №1058-ІV набрав чинності 01 січня 2004 року.

Періоди трудової діяльності до 01 січня 2004 року, які зараховуються до страхового стажу, визначені статтею 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі Закон №1788-XII).

Так, згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Як визначено статтею 62 Закону №1788-XII, частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України (КЗпП України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII Кабінет Міністрів України постановою від 12 серпня 1993 року №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Згідно з пунктами 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як свідчать записи трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 9), копія якої наявна в матеріалах справи, позивач, зокрема, з 20.09.1983 по 28.04.1984 працював електриком 4-го розряду у Волинському ремонтно-будівельному управлінні тресту «Укррадгоспрембуд».

Крім того, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 (а.с. 12-14), копія якої наявна в матеріалах справи, позивач, зокрема, з 01.10.1984 по 24.02.1994 працював оператором електриком у Ратнівському комбікормовому заводі

Однак, судом встановлено, що відповідачем при обчисленні пенсії до страхового стажу позивача не було враховано періоди роботи з 20.09.1983 по 28.04.1984, у зв`язку з тим, що відсутній номер наказу про прийняття на роботу та з 01.10.1984 по 24.02.1994, у зв`язку з тим, що відтиск печатки, якою завірено запис про звільнення не чіткий та не читається.

На час внесення спірних періодів роботи до трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20 червня 1974 року №162, пункт 2.3 якої містить положення, подібні положенням пункту 2.4 Інструкції № 58.

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються Постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06 вересня 1973 року № 656 Про трудові книжки працівників та службовців (далі Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посад дві особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (далі - Інструкція №58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу рядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників видно, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Як встановлено судом, в трудових книжках позивача серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 наявні відповідні записи щодо спірних періодів роботи. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи відповідачем суду не надано.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Більше того, суд зауважує, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на його особисті права. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року в справі №677/277/17, від 11 липня 2019 року в справі 683/737/17.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Висновки, аналогічні за своїм змістом, містяться у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Волинській області безпідставно не зарахувало до страхового стажу ОСОБА_1 спірні періоди роботи з 20.09.1983 по 28.04.1984 та з 01.10.1984 по 24.02.1994.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Верховний Суд у постановах від 30 вересня 2019 року в справі №638/18467/15-а та від 25 квітня 2019 року в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_1 звертався в «Трудовий архів» Ратнівської селищної ради, однак згідно наданої відповіді вказаної установи від 16.01.2023 №Н-22/01-25/2-23 документи Камбікормового заводу смт Ратне до «Трудового архіву» Ратнівської селищної ради на зберігання не надходили (а.с.27).

На думку суду, відсутність документів по підприємству на зберіганні в архівних установах, не може нівелювати відомості трудової книжки, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

В матеріалах справи наявні також довідки Товариства з додатковою відповідальністю «Волинська пересувна механізована колона №8» від 18.01.2021 №1 та №2, відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно працював у Волинсьому ремонтно-будівельному управлінні тресту «Укррадгоспрембуд» електриком 4-го розряду з 20.09.1983 (наказ №180-к від 20.09.1983) по 28.04.1984 (наказ №85-к від 13.06.1984); в процесі реорганізації Волинське ремонтно-будівельне управління тресту «Укррадгоспрембуд» 10.02.1986 перейменоване в Волинську ПМК-8 тресту «Украгрорембуд» на підставі наказу Держагропрому УРСР №43 від 10.02.1986, яку 11.11.1986 перейменовано в Волинську ПМК-8 об`єднання «Украгрожитлопобутбуд» на підставі наказу Держагропрому УРСР №454 від 11.11.1986; Волинську ПМК-8 «Украгрожитлопобутбуд» 12.02.1996 реорганізовано у Відкрите акціонерне товариство «Волинська ПМК-8» на підставі наказу №72 від 12.02.1996 регіонального відділення Фонду держ.майна по Волинській області; Відкрите акціонерне товариство «Волинська ПМК-8» 10.04.2011 реорганізоване в Товариство з додатковою відповідальністю «Волинська ПМК-8» згідно рішення установчих зборів (учасників) (протокол №1 від 10.04.2011).

Суд вважає, що, в даному випадку, позивач не може бути позбавлений свого права на включення при обрахунку страхового стажу періодів роботи з 20.09.1983 по 28.04.1984 та з 01.10.1984 по 24.02.1994.

Приймаючи рішення у даній справі, суд зазначає, що обставини, які підлягали встановленню судом у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі та враховує ступінь вини позивача у відсутності повного об`єму необхідних для реалізації його прав документів та повноті записів у наявних підтверджуючих загальний стаж документах, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Крім цього, згідно пункту 1.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу 13.11.2020), у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Суд наголошує, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

З огляду на вищезазначені норми права, слід дійти висновку, що реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний пенсійний орган в межах наданих йому повноважень та відповідно до пенсійного законодавства повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності, роз`яснювати такій особі її права, а також надавати строк для усунення вказаних недоліків. У випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, що ГУ ПФУ у Волинській області таким правом скористалося. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що про необхідність подання додаткових документів позивача повідомлено листом від 30.12.2022 №12341-11897/Н-02/8-0300/22.

Оскільки відповідачем не надано доказів повідомлення позивача під час призначення пенсії по інвалідності з 13.11.2020 за його заявою від 27.11.2020 про не зарахування до страхового стажу спірних періодів, а про таке не зарахування та необхідність подання додаткових документів вказано у листі від 30.12.2022 №12341-11897/Н-02/8-0300/22, то суд вважає, що позивач дотримав шестимісячний строк звернення до суду (позовна заява надіслана до суду поштовим зв`язком 25.01.2023).

Згідно вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо не зарахування позивачу спірних періодів його роботи до страхового стажу при призначенні пенсії за віком вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України», пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України»).

Згідно з п.п.4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» №137-V 14 вересня 2006 року, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

З врахуванням встановлених обставин та на підставі аналізу норм законодавства, наведених вище, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 20.09.1983 по 28.04.1984 та з 01.10.1984 по 24.02.1994 та перерахунку призначеної пенсії з дати її призначення.

Відповідно до повноважень, визначених частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача у даному випадку є прийняття судом рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в зарахуванні позивачу періодів роботи в Волинському ремонтно-будівельному управлінні тресту «Укррадгоспрембуд» з 20.09.1983 по 28.04.1987 та у Ратнівському комбікормовому заводі з 01.10.1984 по 24.02.1994 до страхового стажу; зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи в Волинському ремонтно-будівельному управлінні тресту «Укррадгоспрембуд» з 20.09.1983 по 28.04.1987 та у Ратнівському комбікормовому заводі з 01.10.1984 по 24.02.1994 до страхового стажу та здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії по інвалідності з 13.11.2020.

Відтак, з врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення повністю.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, судовий збір на суму 1073,60 грн., сплачений згідно із квитанцією від 25.01.2023

Керуючись статтями 2, 9, 139, 242, 243, 245, 246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України України у Волинській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи в Волинському ремонтно-будівельному управлінні тресту «Укррадгоспрембуд» з 20.09.1983 по 28.04.1987 та у Ратнівському комбікормовому заводі з 01.10.1984 по 24.02.1994 до страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи в Волинському ремонтно-будівельному управлінні тресту «Укррадгоспрембуд» з 20.09.1983 по 28.04.1987 та у Ратнівському комбікормовому заводі з 01.10.1984 по 24.02.1994 до страхового стажу та здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії по інвалідності з 13.11.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк