Справа № 240/30296/22
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду

13 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/30296/22

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Майстренко Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду:

- документа про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн.;

- заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку звернення з вказаним позовом до суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від представника позивача надійшли заява про зменшення позовних вимог та заява про поновлення пропущеного строку звернення з позовом до суду.

У заяві про зменшення позовних вимог представник позивача просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 11.04.2017 коефіцієнтів індексації, що відповідають місяцю підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 11.04.2017 з урахуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січня 2008 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із даним позовом зазначає, що у даній справі спірним є питання нарахування індексації грошового забезпечення, яка є невід`ємною складовою заробітної плати та мала бути виплачена до дня звільнення. Отже, на думку представника позивача, до таких правовідносин в рамках статті 233 Кодексу законів про працю України має бути застосований тримісячний строк звернення до суду. При цьому обчислюється такий строк з моменту одержання письмового повідомлення про розмір нарахованих сум. Представник позивача стверджує, що про розмір спірних сум ОСОБА_1 дізнався з відповіді Військової частини НОМЕР_1 , отриманої у листопаді 2022 року.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд не може визнати поважними наведені позивачем причини пропуску строку звернення з позовом до суду, зважаючи на таке.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивач вказує, що дізнався про порушення своїх прав з відповіді відповідача, отриманої у листопаді 2022 року.

Частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено будь-якими строками, а наведена редакція Кодексу законів про працю України встановлювала найбільш сприятливе правове регулювання для позивачів, що обумовлювало її застосування до цієї категорії спорів, ініційованих до 19.07.2022 року.

Внесенням змін до Кодексу законів про працю України законодавець, виклавши у новій редакції ч. 1 та ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, увів строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

У свою чергу, пунктом 2 ч. 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Оскільки предметна юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення трудових спорів, правові підстави для застосування строків, встановлених законодавцем саме для трудових спорів, відсутні.

Тим більше, що характер нових строків, встановлених для звернення за вирішенням трудового спору, певним чином унормовує це питання, усунувши дисбаланс, який існував у попередній редакції статті 233 Кодексу законів про працю України, між строками звернення за вирішенням трудового спору та спору, пов`язаного з проходженням публічної служби.

Однак, зважаючи на запроваджену законодавцем зміну правового регулювання щодо встановлення строків звернення з позовом до суду у трудових спорах, яких не існувало до 19.07.2022, на виконання принципу належного урядування державних органів позивачу мала бути забезпечена можливість звернення з позовом до суду у межах запровадженого періоду.

Натомість, звернення з цим позовом до суду відбулося 18.11.2022, тобто після спливу запроваджених строків і для вирішення трудових спорів, а відтак ці обставини не можуть слугувати підставою для висновку, що з урахуванням зміни правового регулювання особа без зволікань та протягом розумного строку вчиняла активні дії щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру грошового забезпечення та захисту порушеного права у судовому порядку. Після зміни правового регулювання позивач не навів обставин, які йому об`єктивно та непереборно перешкоджали звернутись з позовом до суду, не навівши жодної логіки ініціювання звернення до відповідача лише у вересні 2022 року після звільнення з військової служби у 2017 році.

З урахуванням особливостей проходження служби, яка є публічною, що потребує швидкого вирішення спірних ситуацій, одним з аспектів якого є скорочений строк для ініціювання судового процесу, законодавець для вирішення спорів, які віднесені до адміністративної юрисдикції, встановив спеціальні строки. Ці правовідносини, з огляду на їх особливий характер, не можуть залишатися спірними протягом невизначеного часу.

Так, частина 5 статті 122 КАС України передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Таким чином, твердження позивача про наявність підстав застосовувати приписи КЗпП України і не враховувати положення КАС України стосовно спору, пов`язаного з проходженням публічної служби, суд вважає юридично неспроможними.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 та з 11.04.2017 його виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Суд зауважує, що отримання ОСОБА_1 у листопаді 2022 року відповіді Військової частини НОМЕР_1 на його заяву не змінює моменту, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі, якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру грошового забезпечення, своєчасність/несвоєчасність його нарахування, тощо, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Позивач не був позбавлений можливості раніше отримати інформацію про суми нарахованої індексації та складові для її нарахування. Доказів, що відповідач чинив йому перешкоди у отриманні відповідної інформації, позивачем не надано. При цьому позивач, звертаючись до суду у листопаді 2022 року, висуває вимоги про нарахування та виплату йому індексації за період з 01.01.2016 по 11.04.2017, що не може бути розцінено як належна поведінка у розумний строк.

Отже, позивачем у заяві про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку не вказуються обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, не надано доказів на підтвердження таких обставин.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення його позовної заяви без руху в частині зазначення поважних підстав для поновлення строку звернення до суду, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 171, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Суддя Н.М. Майстренко