Справа № 754/10954/22
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/33/23
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.

при секретарі - Париста А.

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції Київської області про скасування постанови (м. Біла Церква Київської області, вул. Сухоярська, 18А) про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування адміністративного позову, Позивач зазначає, що інспектором роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області ДПП НП ОСОБА_3 винесено постанову серії ЕАР № 5754120 від 14 серпня 2022 року до нього, ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 121 КУпАП України. У постанові Позивач стверджує, що Відповідачем порушено п.15.9. е ПДР. Дана постанова була винесена з помилкою - вказаний був невірний номер автомобіля, також на місці винесення постанови не було надано доказів скоєння правопорушення. ОСОБА_1 була сформована заява до УПП у Київській області ДПП НП в м. Біла Церква про скасування постанови ЕАР №5754120. На підставі заяви постанову було скасовано, проте справу направили на новий розгляд. 03.09.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , на території подвір`я БПП відбувся новий розгляд адміністративної справи на основі отриманого листа-повідомлення від 02.09.2022 року по першочерговій ЕАР №5754120 від 14.08.2022, яка була скасована на підставі звернення №С-268. Розгляд відбувся за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . По результатам розгляду інспектором ОСОБА_2. була складена постанова БАВ №273808 з відповідними коментаріями позивача. Розгляд справи по постанові ЕАР №5754120 від 14.08.2022 проводив інспектор ОСОБА_3.,проте на новому розгляді справи був присутній ОСОБА_2 , який не приймав безпосередньої участі в розгляді справи від 14.08.2022.Пояснень від ОСОБА_2 чому саме він проводить новий розгляд отримано не було. Від адміністративної практики в усній формі отримав інформацію, що дана дія по заміні інспектора являється недопустимою і повинен був бути присутнім ОСОБА_3 на розгляді. В наданих інспектором ОСОБА_2. відео доказах, що демонструвалися на особистому мобільному телефоні, був наданий лише аргумент у вигляді об`єкта, схожого на можливий знак ПДР, проте на відео доказах цей об`єкт відображається лише зі зворотної сторони, що має форму прямокутного сірого кольору, розміщеного на трубоподібній основі. Даний об`єкт (сірий прямокутник), який інспектор трактував як знак ПДР, не відображається в переліку знаків ПДР ні під яким пунктом, особливо під знаком 5.41.1, на який опирався інспектор. На основі власних переконань, а не фактичних доказів, інспектор визначив, що наявність на відео доказах сірого прямокутника замість знаку є достатньою для нього для оформлення постанови, в результаті чого була формована постанова БАВ №273808. На численні прохання ОСОБА_1 показати таки наявність знаку 5.41.1 на доказах і діяти в рамках дійсного законодавства була продемонстрована фотографія об`єкту, на якому присутній знак 5.41.1, конструктивний об`єкт, що нагадує зупинку, проте фотографія зроблена в темну пору години, що не співпадає з часом розгляду справи, на фото відсутні будь які автомобілі чи люди, фотографія не має ніякої прив`язки до місця події, тому даний аргумент від інспектора вважаю недійсним і не маючим ніякого відношення до справи, що розглядалася. Також на коментарі Позивача, щодо обвинувачення по п.15.9.е згідно ПДР України, з приводу надати докази того, що він знаходився на посадковому майданчику, ніякої реакції не було, окрім фрази: « Тут є конструкція зупинки….», що ніяк не знаходить свого відображення в п.15.9.е згідно ПДР України. В наданих відео доказах відсутній факт заміру відстані (30 метрів) розташування автомобіля по відношенню до об`єктів, вказаних в п.15.9.е згідно ПДР України, на підставі якого можна було б зробити про наявність порушення. Під час розгляду справи була зроблена спроба інспектором знайти інший пункт, відмінний від п.15.9.е згідно ПДР України. Проте інспектору не вдалося віднайти схожий пункт, після чого інспектор повернувся до аргументації ніби то «наявного» в доказах знаку 5.41.1. Дану дію вимушений був сприймати як упереджене ставлення до мене, як до учасника справи. У вказаній постанові БАВ №273808 був вказаний номерний знак автомобіля, що мав ніякого відношення до події, що зробило постанову не дійсною. Прошу також звернути увагу, що інспектор на відео доказах так і не зміг розгледіти номер автомобіля і переписав номер автомобіля з першої постанови. ОСОБА_1 була сформована заява до УПП у Київській області ДПП НП в м. Біла Церква про скасування постанови БАВ №273808 та закриття справи по причині проведення справи зовсім іншим інспектором, внесення невірних даних в постанову та відсутності наявних доказів правопорушення згідно п.15.9.е ПДР. На підставі заяви постанову було скасовано, проте справу знову направили на новий розгляд. 16.09.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , на території БПП відбувся розгляд адміністративної справи на основі отримано листа-повідомлення від 12.09.2022 по постанові БАВ №273808, яка була скасована на підставі звернення №С-302. Розгляд відбувся за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . По результату розгляду інспектором ОСОБА_3. була складена постанова БАА №482032 з відповідними критеріями. В наданих інспектором ОСОБА_3. відео доказах, що демонструвалися на особистому мобільному телефоні, не було надано інформації про наявність номерного знаку автомобіля, який вказаний в постанові. На відео доказах ОСОБА_1 було показано два моменти, де ніби то присутній номер, проте на одному моменті номер не видно по причині того, що камера зафіксувала лише частину номера (близько 30-40% від загального об`єму), а на іншому моменті номер зафіксований камерою з далекої відстані і при спробі приблизити та розгледіти номер не представлялося можливим. На коментарі позивача про відсутність номерних знаків на доказах була отримана відповідь « …Це не комп`ютер. Я ознайомив вас. Як ви ознайомилися - це суто ваша справа…». На прохання клопотання про відсторонення інспектора від розгляду справи через необ`єктивний розгляд доказів і упереджене ставлення інспектор відхилив клопотання на підставі того, що в доказах все є. Тобто абсолютно неаргументована підстава для відхилення клопотання. Також на коментарі, щодо обвинувачення по п.15.9.е згідно ПДР України, з приводу надати докази того, що ОСОБА_1 знаходився на посадковому майданчику і де йде мова про відстань в 30 метрів, ніякої реакції не було, окрім фрази: « Тут є конструктивно виділена зупинка…» і «Читайте розділ 1 про те, що таке зупинка». При тому що пункт 15.9.е чітко вказує при якій умові може бути правопорушення: « ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків». В наданих відео доказах відсутній факт заміру відстані (30 метрів) розташування автомобіля по відношенню до об`єкта, вказаного в п.15.9.е згідно ПДР України, на підставі якого можна було б зробити висновок про наявність порушення. У винесеній постанові не описаний технічний засіб (номер відеокамери), яким виконувалася відео фіксація. Це являється порушенням статті 283 КУпАП, саме пункту-технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Бланк на якому була винесена постанова, згідно пункту 15.9.е ПДР відрізняється від бланку, який оформлений, як додаток 12 до « Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка розміщена на офіційному порталі Верховної Ради України і затверджена Наказом №1395 від 07.11.2015. Виходячи з того, що в оформленій постанові відсутні деякі статті та пункти, або вказані інші, ніж у винесеній постанові, вважаю дану постанову не дійсною, так як вона оформлена не по затвердженому в інструкції додатку 12. На моє уточнення про причини таких розбіжностей була отримана відповідь: « Нам це дала держава….». ОСОБА_1 була сформована заява до УПП у Київській області ДПП НП в м. Біла Церква про скасування постанови БАА №482032 по причині відсутності доказів правопорушення згідно п.15.9.е ПДР. Проте заява не була прийнята до розгляду. Також позивач зауважує, що в постанові він зафіксував свою незгоду з наданими доказами, проте цей коментар також не знайшов ніякої реакції. В загальному вигляді вважаю дії інспекторів, які приймали участь у справі, некомпетентними, непрофесійними та упередженими по відношенню до мене, ОСОБА_1 , як учасника справи, та направленими виключно на виконання якоїсь невідомої кількісної норми по винесеним постановам, ніяк не керуючись дійсними нормами законодавства. Дані висновки сформовані на підставі двох повторних розглядів справи, де на жодному з них не були надані фактичні докази, проводилися абсолютно різні аргументи, притягувалися за вуха аргументи, що не мали абсолютно ніякого відношення до справи, на запитання чи зауваження надавалися виключно принципові відповіді.

Посилаючись на викладені обставини справи, Позивач просить суд: скасувати постанову БАА №482032 від 16.09.2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.122 КУпАП України, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року відкрито провадження в справі. Призначено справу до розгляду в позовному провадженні в судове засідання.

Відзив на адміністративний позов в порядку ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Відповідачем подано не було.

В судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання неодноразово не з`являлась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Причини неявки суд не повідомлено.

Відповідно до ст. 194 КАС України судовий розгляд адміністративної справи здійснюється в судовому засіданні з викликом учасників справи, а згідно із ст. 205 ч. 3 п. 2 КАС України у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності та які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 482032, винесеною інспектором роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква УПП в Київській області ОСОБА_3., на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. за порушення ним ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: 14.08.2022 року о 17.34 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, здійснив зупинку на посадковому майданчику для маршрутних ТЗ, ближче 30 метрів від посадкового майданчику, чим порушив п.15.9.е ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Зазначену постанову позивач вважає необґрунтованою, безпідставною та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Так, позивач зазначає про те, що на місці винесення постанови не було надано доказів скоєння правопорушення, його доводи та клопотання були неаргументовано відхилені. Крім того, у наявних відеодоказах відсутній факт заміру відстані розташування автомобіля по відношенню до об`єкта, вказаного в п.15.9.е, а у винесеній постанові не описаний технічний засіб (номер відеокамери), яким виконувалась відео фіксація. Також, бланк, на якому винесено постанову відрізняється від бланку, який оформлений як додаток 12 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режим, яка розміщена на офіційному порталі Верховної Ради України, а дії інспекторів, які приймали участі у справі, є некомпетентними, непрофесійними та упередженими по відношенню до нього, як до учасника справи.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно дост. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.ст.10,11 КУпАП).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно п. 15.9 ПДР України зупинка забороняється:

а) на залізничних переїздах;

б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил);

в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях;

г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі;

ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м;

е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;

є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють;

ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився;

з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки;

и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Аналіз вказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що інспектор роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква УПП в Київській області ОСОБА_3 при прийнятті постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 482032 від 16.09.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121КУпАП діяв не у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, оскільки у ній не надано доказів та не конкретизовано порушення, скоєне ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд також враховує, що Відповідачем не подано до суду жодних заперечень і не спростовано викладені у позові доводи позивача. Також, до суду не було подано відеозапису події по який вказано в оскаржуваній постанові або інших доказів, які б спростували викладені в позові доводи.

Тобто, Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт правопорушення.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Аналогічну позицію викладено в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі №857/10849/19.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 не доведена. Доказів, які підтверджували б факт вчинення позивачем правопорушення судом не здобуто.

За таких обставин, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена відносно ОСОБА_1 від 16.09.2022 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є незаконною та необґрунтованою, оскільки при її винесенні не виконано усі вимоги чинного законодавства та не з`ясовано усіх обставин справи, а тому постанова підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9, 77, 286, 257 - 263 КАС України, ст.ст. 7, 9, 36, 38, 222 245, 247, 251, 252, 256, 268, 278, ч. 1, ст. 121 КУпАП, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову БАА №482032 від 16 вересня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: