Справа № 300/4059/22
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2023-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" березня 2023 р. справа № 300/4059/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання незаконним та скасування наказу від 06.10.2022 №229,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання незаконним та скасування наказу від 06.10.2022 №229.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказ №229 від 06.10.2022, яким його призначено в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 , є таким, що виданий незаконно та необґрунтовано, оскільки відповідач при його прийнятті порушив вимоги пунктів 2.9.1 2.9.1.5 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України №124 від 07.04.2017 «Про затвердження інструкції з діловодства у Збройних Силах України». Стверджує, що його призначення в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 відбулось з порушенням наведеної у вказаних пунктах 2.9.1 2.9.1.5 процедури, оскільки документи на призначення позивача в розпорядження не були в повній мірі надані відповідачу, позаяк на розгляді в начальника першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходився рапорт позивача на звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Позивач зазначає, що ні кадровим органом, ні юридичним підрозділом Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » документи про звільнення з військової служби не опрацьовувалися і вказані підрозділи ніяким чином не інформували відповідача про те, що видавати наказ про призначення в розпорядження Військової частини НОМЕР_1 є порушенням вимог наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України №124 від 07.04.2017 «Про затвердження інструкції з діловодства у Збройних Силах України».
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач скористався правом подання відзиву на позов, в якому стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що посилання позивача на порушення відповідачем вимог наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України №124 від 07.04.2017 «Про затвердження інструкції з діловодства у Збройних Силах України» жодного відношення до видачі оскаржуваного наказу немає, оскільки порядок видачі наказів по особовому складу в Збройних Силах України вказаним наказом не регулюється. Звертає увагу, що виведення в розпорядження та переміщення позивача до нового місця служби здійснене на підставі Плану переміщення військовослужбовців рядового та сержантського складу рот охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 до військових частин бойового складу від 03.10.2022 №4/1144, жодним чином не пов`язане з сімейними обставинами позивача, а є плановим переміщенням, затвердженим командуванням вищого рівня здійснене з метою доукомплектування особовим складом бойових військових частин. Також зазначає, що до рапорту позивача щодо звільнення з лав Збройних Сил України не було додано усіх необхідних документів, які підтверджують право позивача на звільнення з військової служби. Стверджує, що спірний наказ був сформований чітко, не мав подвійного тлумачення, виданий в межах компетенції відповідної службової особи, за своїм змістом не суперечить чинному законодавству, не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, що свідчить про його правомірність. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.47).
ІНФОРМАЦІЯ_2 надав суду пояснення, в яких зазначає, що підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців, зокрема, є на рівнозначні посади, витяг із Плану переміщення на посади або у разі здійснення незапланованого переміщення подання (а.с.66).
Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався.
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
Відповідно до витягу з наказу командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 06.10.2022 №229-РС солдата ОСОБА_1 , стрільця-помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 , увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (а.с.50).
Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.10.2022 за №272 солдата ОСОБА_1 , стрільця гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 06.10.2022 №229 в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 , слід вважати таким, що 07.10.2022 справи і посаду здав та вибув до нового місця служби у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . 07.10.2022 виключено зі списків особового складу роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.3).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі також Закон №2232-XII, в редакції, чинній станом на час спірних правовідносин).
Частинами 1, 4 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з частиною 3 статті 1 вказаного Закону, військовий обов`язок включає, зокрема, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (надалі також Закон № 548-XIV).
За приписами статті 28 Закону № 548-XIV єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:
- наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;
- наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати віддавати накази;
- забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Відповідно до статті 29 Закону № 548-XIV за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.
Статтею 30 Закону № 548-XIV передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
У відповідності до статті 31 Закону № 548-XIV начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Статтею 35 Закону № 548-XIV передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.
Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Отже, з огляду на вищевказані положення, військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.
За приписами 1.1 Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України (надалі також Інструкція № 333, чинна станом на дату прийняття наказу від 06.10.2022 №229-РС, втрата чинності 25.11.2022), ця Інструкція визначає, зокрема, порядок видання, обліку, зберігання, розсилки наказів по особовому складу і облікових документів.
Відповідно до пункту 2.7 Інструкції № 333 зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків, а також внесення в облікові документи змін, які відбулися в персональних облікових даних військовослужбовців і працівників, крім освіти, реєстрації (розірвання) шлюбу, народження дітей, здійснюються тільки на підставі наказів по стройовій частині.
Пунктом 11.1 Інструкції № 333 передбачено, що накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153 (далі - Положення), наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення i продовження строку контракту, звільнення з військової служби.
Згідно з пунктом 11.2 Інструкції № 333 наказами по особовому складу оформлюються зміни в службовому становищі офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, в тому числі й щодо призначення на посади (у тому числі у разі зміни назви посади, спеціальності, військового звання за штатом), переміщення по службі, зарахування в розпорядження, продовження строків перебування на посадах.
Пунктом 12.1 Інструкції № 333 визначено, що накази по особовому складу складаються державною мовою і підписуються посадовою особою, якій надано право призначати, переміщувати на посади, звільняти з посади, звільняти з військової служби, укладати і продовжувати строки контракту, виконувати інші дії, пов`язані з визначенням службового становища військовослужбовців. У разі відсутності зазначеної посадової особи право підпису надається особі, яка тимчасово її заміщує згідно з письмовим наказом.
При цьому, проекти наказів до подання їх на підпис командирам (керівникам) повинні бути перевірені (вичитані), звірені з документами персонального обліку військовослужбовців та завізовані на звороті останнього аркуша наказу безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою. Зразок звороту останнього аркуша наказу наведено в додатку 52 до цієї Інструкції (п.12.10 Інструкції №333).
Після цього проекти наказів проходять правову експертизу в юридичній службі. Віза посадової особи юридичної служби проставляється на звороті кожного аркуша першого примірника наказу (п.12.11 Інструкції №333).
Пунктом 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі також Положення №1153/2008) передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно підпункту 2 пункту 82 Положення №1153/2008 призначення військовослужбовців на посади здійснюється на рівнозначні посади, зокрема, для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця.
Так, відповідно до пункту 116 Положення №1153/2008 військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади. Військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).
Абзацом 2 пункту 257 Положення №1153/2008 передбачено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України за № 170 від 10.04.2009 (надалі також - Інструкція № 170).
Пунктом 4.1 Інструкції № 170 передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту призначаються на посади, передбачені штатами (штатними розписами) військових частин. Призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі здійснюються з урахуванням результатів оцінювання на підставі Резерву кандидатів для просування по службі (далі - Резерв для просування по службі), Плану переміщення на посади, подань, службових документів, визначених пунктами 1.5, 1.6 розділу I цієї Інструкції (якщо в умовах воєнного часу неможливо оформити подання), та клопотань посадових осіб, а також рішень колегіальних органів, утворених відповідно до чинного законодавства України.
План переміщення на посади складається для комплектування вакантних посад, а також посад, які планується вивільнити внаслідок звільнення і вибуття військовослужбовців із виключенням зі списків військової частини протягом календарного року (п.4.10 Інструкції №170).
Згідно з пунктом 4.11 Інструкції № 170 реалізація Плану переміщення на посади і Резерву для просування по службі, а також призначення і переміщення військовослужбовців здійснюється, зокрема, протягом року - у разі проведення організаційних заходів, настання особливого періоду, а також за станом здоров`я або сімейними обставинами військовослужбовця. Підставою для видання наказів по особовому складу про призначення переміщення військовослужбовців на рівнозначні посади є витяг із Плану переміщення на посади або у разі здійснення незапланованого переміщення - подання.
З огляду на наведене, доводи позивача про те, що при видачі спірного наказу відповідачем порушено вимоги п.п.2.9.1-2.9.1.5 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року за № 124 "Про затвердження Інструкції з діловодства Збройних України" є помилковими, оскільки саме вказаними вище положеннями нормативних актів врегульовано порядок видачі наказів по особовому складу в Збройних Силах України.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на розгляді в начальника першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходився рапорт про звільнення з військової частини за сімейними обставинами. З цього приводу суд зазначає таке.
Звільнення з військової служби регламентується статтею 26 Закону 2232-XII. Зокрема, п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-XII передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
Відповідно до ч.7 ст.26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
За приписами пункту 12.1 Інструкції № 170 звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.
У відповідності до підпункту 2 пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Положеннями пункту 12.11. Інструкції № 170 перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції. Так, згідно пункту 5 вказаного Додатку 19 через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом «г» пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Згідно із пунктом 12.9 Інструкції № 170 документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби, у таких випадках звільнення: за підставами, передбаченими пунктами "г" і "ґ" частини третьої, підпунктами "а", "ґ", "д", "е" пункту 1, підпунктом "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктами "д", "е", "є", "и" - "л" пункту 1, підпунктами "д", "е", "є", "и" - "к" пункту 2, пунктом 3 частини п`ятої, підпунктами "д" - "і" пункту 1, підпунктами "ґ" - "з" пункту 2, пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; за підставами, передбаченими пунктами "б", "в" і "д" частини третьої, підпунктом "г" пункту 1 частини четвертої, підпунктами "а", "б", "в", "ґ" пунктів 1, 2 частини п`ятої, підпунктами "а", "б", "в", "ґ" пункту 1, підпунктами "а", "б", "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", якщо звільнення відбувається за бажанням військовослужбовця.
Пунктом 233 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби (пункт 234 Положення №1153/2008).
Пунктом 242 Положення №1153/2008 визначено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
У Плані переміщення військовослужбовців рядового і начальницького складу рот охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 до військових частин бойового складу, затвердженого ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.10.2022 №4/1144, зазначено, що солдата ОСОБА_1 переміщено в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 . У графі «підстави включення в план переміщення» вказано: за ініціативою військовослужбовця (а.с.51).
04.10.2022 позивач подав командиру роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку із інвалідністю тітки (ІІ група) та необхідністю постійного догляду у відповідності до п.п. «г» п.1 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
За змістом наказу Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №229-РС від 06.10.2022 солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження НОМЕР_2 окремої механізованої бригади.
В подальшому, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнято наказ №272 від 07.10.2022, згідно якого солдата ОСОБА_1 слід вважати таким, що 07.10.2022 справи і посаду здав та вибув до нового місця служби у військову частину НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .
Проаналізувавши наведені вище норми, суд зауважує, що розгляд рапорту про звільнення з військової служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, уточнення даних про проходження особою військової служби, документальне підтвердження періодів служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проведення розрахунку вислуги років військової служби. Отже, розгляд рапорту та прийняття рішення щодо результатів його розгляду потребує певного часу.
При цьому суд зазначає, що вищевказаними нормативно-правовими актами не встановлено чітких строків розгляду рапорту про звільнення з військової служби. Як і не встановлено, що подання рапорту про звільнення з військової служби та період його розгляду є підставою для неприйняття наказів щодо такого військовослужбовця, зокрема, і щодо переміщення військовослужбовця, просування по службі або призупинення військової служби.
Крім того, у відзиві на позов відповідач зазначив, що до рапорту ОСОБА_1 не було додано усіх необхідних документів, які підтверджують право позивача на звільнення з військової служби.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи наведене вище, суд доходить висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, наказ Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 229 від 06.10.2022 в частині зарахування ОСОБА_1 у розпорядження командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади є правомірним та не підлягає скасуванню, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ),
відповідач - Командувач військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ідентифікаційний код АДРЕСА_3 .
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.