Справа № 640/7089/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 р.Справа № 640/7089/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2021 (суддя Шаренко С.Л.; м. Харків) по справі № 640/7089/17

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08.06.2017 по справі № 640/7089/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 17.03.2017 року № 24 пункт 9.

Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та ст.16 - ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017 по справі № 640/7089/17 апеляційну скаргу залишено без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 08.06.2017 р. по справі № 640/7089/17 залишено без змін.

На виконання судового рішення, відповідно до протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, від 24.11.2017 № 122, ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та здійснено виплату суми одноразової грошової допомоги у розмірі 124020 грн..

Постановою Верховного Суду від 14.04.2021 по справі № 640/7089/17 касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково: змінено постанову Київського районного суду міста Харкова від 08 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року у справі №640/7089/17, виклавши абзац третій резолютивної частини постанови Київського районного суду міста Харкова від 08 червня 2017 року в наступній редакції: «Зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону України від 03.11.2006 №328-V та зі змінами, внесеними станом на 23.12.2008)». В іншій частині Постанову Київського районного суду міста Харкова від 08 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року у справі №640/7089/17 залишено без змін.

12 серпня 2021 року Міністерство оборони України звернулось до Київського районного суду м. Харкова із заявою про поворот виконання судового рішення, в якій просить суд допустити поворот виконання судового рішення у справі, стягнувши надмірно сплачену одноразову грошову допомогу із ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України кошти у розмірі 109322,60 грн..

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2021 по справі № 640/7089/17 у задоволенні заяви Міністерства оборони України про поворот виконання рішення суду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовлено.

Заявник, не погодившись з вказаною ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2021 по справі № 640/7089/17 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву Міністерства оборони України про поворот виконання постанови Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року по справі № 640/7089/17.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що кошти в сумі 124020 грн. 00 коп. на виконання змінених Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду постанови Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року по справі та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року по справі № 640/7089/17 були виплачені одноразово і повністю Міністерством оборони України через ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , а тому, вважає, що у суду є всі належні підстави для вирішення питання про поворот виконання постанови Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року по справі та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року по справі № 640/7089/17 та стягнення з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України коштів у розмірі 109322,60 грн., що дозволить поновити всі порушені права Міністерства оборони України. Зазначає, що зазначена допомога не відноситься ані до відшкодування шкоди, ані до виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, ані до виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби, а тому підлягають стягненню з позивача.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на спірні правовідносини з приводу виплати позивачу одноразової грошової допомоги поширюються приписи статті 381 КАС України, відповідно до якої не допускається поворот виконання судових рішень у зазначеній категорії справ, за винятком випадків повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання підроблених документів. Разом з тим, Міністерство оборони України, звертаючись із заявою про поворот виконання рішення суду, не надало доказів на підтвердження того, що висновки суду першої та апеляційної інстанцій по справі були обґрунтовані на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 380 КАС України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою наведеної вище статті КАС України, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ визначено статтею 381 КАС України, відповідно до якої встановлено, що поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Тобто, зазначена норма передбачає обмеження на поворот виконання судового рішення в окремих категоріях справ:

- про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, заподіяної каліцтвом, заподіяної іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи.

- про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів;

- про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби.

Разом з тим, у зазначених випадках поворот виконання допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.09.2020 у справі №818/678/17, де останній звернув увагу, зокрема, на те, що процесуальним законодавством визначено необхідність встановлення обов`язкових умов, за яких можливо допустити поворот виконання постанови про відшкодування шкоди, а саме: повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання ним підроблених документів. При цьому, задоволення заяви про поворот виконання судового рішення у справі про відшкодування шкоди допускається, якщо постанова суду, яка скасована, була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

З матеріалів даної справи вбачається, що предметом її розгляду є зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням позивачу інвалідності ІІ групи.

Так, предметом судового дослідження з приводу можливості застосування до спірних правовідносин правового інституту повороту виконання судового рішення у випадку його зміни є питання правової природи одноразової грошової допомоги, що виплачується військовослужбовцю у зв`язку з настанням інвалідності відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ), зокрема з`ясуванню підлягає питання чи поширюються на вказану допомогу приписи статті 381 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (Закон №2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі; це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Статтею 16 Закону №2011-ХІІ передбачено, що у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - військовослужбовцю виплачується гарантована державою виплата (одноразова грошова допомога), що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Таким чином, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є видом гарантованого державою забезпечення (грошового утримання) у відносинах публічної (військової) служби.

Така одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Таким чином, зазначена виплата фактично належить до іншого грошового утримання у відносинах публічної (військової) служби та право на її отримання безпосередньо виникає внаслідок реалізації військовослужбовцем конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та компенсації втраченого внаслідок цього здоров`я (отримання інвалідності, а в деяких випадках і втрати життя).

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на спірні правовідносини з приводу виплати позивачу одноразової грошової допомоги поширюються приписи статті 381 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою не допускається поворот виконання судових рішень у зазначеній категорії справ, за винятком випадків повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Тобто, якщо особа добросовісно отримувала за скасованим чи зміненим в подальшому судовим рішенням певні виплати, то вона не повинна повертати ці кошти чи надміру одержані кошти. З набранням законної сили новим судовим рішенням вона лише втрачає право на одержання подальших виплат або зберігає це право щодо виплат у меншому розмірі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 4 квітня 2018 року у справі № 2-а-9320/11/0308, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

При цьому, вимога встановлення судом факту повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання підроблених документів є імперативною.

В той же час, в якості підстав для зміни постанови Київського районного суду міста Харкова від 08 червня 2017 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року у справі №640/7089/17, у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 не зазначено про повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання підроблених документів.

Разом з тим, постанова Верховного Суду від 14.04.2021 у даній справі обґрунтована неправильним застосуванням судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права.

Колегія суддів зауважує, що лише обставина скасування чи зміни судового рішення в касаційному порядку не є достатньою для допуску повороту виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що доводи апелянта ґрунтуються лише на припущеннях щодо непоширення на спірні правовідносини приписів статті 381 Кодексу адміністративного судочинства України, які спростовані вищенаведеними висновками суду, що узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у справі № 2-а-9320/11/0308.

Отже, виходячи з вимог ст. 381 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування повороту виконання рішення у даній справі щодо повернення виплаченої позивачу за рішенням суду, що було змінено Верховним Судом, одноразової грошової допомоги.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2021 по справі № 640/7089/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 10.03.2023 року