Справа № 480/5529/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 р.Справа № 480/5529/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

позивача ОСОБА_1

представника позивача Молібог Ю.М.

представника відповідача Бардакової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 (суддя Павлічек В.О.; м. Суми; повний текст рішення складено 29.12.2021) по справі № 480/5529/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі по тексту відповідач, ДПП), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ «Про застосування до працівників УПП в Сумській області ДПП дисциплінарних стягнень» № 315 від 21.05.2021, на підставі якого ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ «По особовому складу» №473 о/с від 03.06.2021;

- поновити ОСОБА_1 посаді інспектора взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Сумській області ДПП з 21.05.2021;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку 497,80 грн. за один робочий день до дня ухвалення судом рішення по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірні накази є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Вказує, що підставою для проведення службового розслідування відносно інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 стали події, що мали місце 16.02.2021 під час несення останнім служби. Пояснив, що ним та ОСОБА_2 під час несення служби в наряді «Руно - 0205» біля магазину «Веселка», що знаходиться по вул. Героїв Круг. буд. 54 Б, було зупинено транспортний засіб «TOYOTA COROLLA» з д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , при цьому запаху алкоголю від ОСОБА_3 як під час спілкування на вулиці, так і під час продовження спілкування в машині патрульних, не виявлено. Оскільки жодних ознак, які б вказували на наявний стан сп`яніння у водія транспортного засобу не виявлено, патрульні дозволили подальший рух водію, а тому будь яких порушень позивачем Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, допущено не було. Позивач вважає, що порушенням зазначеної Інструкції може визнаватися лише факт нескладення поліцейськими адміністративних матеріалів у разі виявлення ними ознак наявності стану алкогольного сп`яніння в особи водія, а тому, оскільки патрульними не виявлено ознак, які б свідчили про стан будь-якого сп`яніння водія транспортного засобу «TOYOTA COROLLA» ОСОБА_3 , жодних матеріалів про адміністративне правопорушення не складалося, у зв`язку із відсутністю підстав для цього.

Також позивач зазначає, що дисциплінарною комісією вважається доведеним той факт, що працівникам УПП стало достеменно відомо, що ОСОБА_3 керує транспортним засобом, не маючи при цьому права керування транспортними засобами, проте ними не складено жодних адміністративних матеріалів та дозволено безперешкодно продовжувати ОСОБА_3 здійснювати керування транспортним засобом. Разом з тим, позивач зазначив, що під час опитування працівників УПП по даному факту встановлено, що при перевірці даних стосовно ОСОБА_3 ними не виявлено інформації, яка б становила інтерес та вказувала на причетність водія до вчинення адміністративних правопорушень. При цьому, як вбачається з відеозапису з нагрудних камер, при зупинці транспортного засобу «TOYOTA COROLLA» з д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 патрульні запитували документи ОСОБА_3 та під час розмови водій назвав своє прізвище, ім`я, по-батькові та продемонстрував пластикову картку, запевнивши патрульних в тому, що це посвідчення водія, та вказуючи, що керує транспортним засобом на законних підставах. Вказує, що поліцейськими на підставі інформації, повідомленої водієм, здійснювалася перевірка даних по інформаційних системах за допомогою планшетного пристрою, про що також вказується у Висновку, проте інформації, яка б стосувалася даної події та такої, що давала б підстави притягнути водія до адміністративної відповідальності виявлено не було.

Стосовно порушення позивачем Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, позивач зазначає, що під час спілкування з ОСОБА_3 патрульними здійснювався відеозапис розмови за допомогою портативних відеореєстраторів. При цьому, як зазначає в своїх поясненнях ОСОБА_4 , під час зупинки процесу відеозапису спілкування з ОСОБА_3 ним випадково, можливо, натиснуто не ту кнопку на портативному відеореєстраторі, що і призвело до пошкодження відеофайлу із записом процесу спілкування. Так само і ОСОБА_1 в ході проведення опитування при здійсненні службового розслідування пояснив, що відеозапис розмови з ОСОБА_3 здійснювався протягом всього часу спілкування.

З огляду на викладене, позивач вважає, що висновок службового розслідування є незаконним та необґрунтованим, а дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є занадто суворим та безпідставним.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 по справі № 480/5529/21 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу «Про застосування до працівників Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарних стягнень» № 315 від 21.05.2021, про визнання протиправним та скасування наказу «По особовому складу» №473 о/с від 03.06.2021, про поновлення на посаді інспектора взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції з 21.05.2021 року, про стягнення з Департаменту патрульної поліції середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 по справі № 480/5529/21 та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що із наданих матеріалів службового розслідування та відеозаписів вбачається, що спілкування з водієм проводив ОСОБА_5 та він приймав всі рішення з приводу складення адміністративних матеріалів, проте, в порушення принципу індивідуальної відповідальності, як до ОСОБА_6 , так і до ОСОБА_7 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади, тобто за одне порушення, яке не могло бути допущене одразу двома поліцейськими, обох звільнено. Вказує, що бесіду з водієм проводив ОСОБА_5 , в свою чергу, перебуваючи в одному екіпажі, позивач надавав допомогу колезі, яка полягала в тому, що він за допомогою планшету перевіряв інформацію щодо водія ОСОБА_3 .. Зазначив, що позивач пояснював суду, що, перевіривши водія ОСОБА_3 в планшетному пристрої, він побачив інформацію про те, що водій раніше притягався до адміністративної відповідальності, але даних щодо водійського посвідчення в планшеті не було, тому він зателефонував черговому та попросив перевірити дані водія в базі, на що йому було повідомлено, що комп`ютер «завис» та не працює, а тому допомоги на той час надати йому не змогли. Зазначив, що вказані пояснення позивача судом першої інстанції не взято до уваги, оскільки про це не вказано у службовому висновку службового розслідування та доданих до нього поясненнях, натомість, позивача при відібранні пояснень про зазначене не запитували, тому останній про вказане і не повідомляв. Зазначає, що доказів на спростування вказаного відповідачем не надано.

Також вказує, що позивачем не було встановлено підстави, яка б надавала йому право вимагати від водія документи на право керування транспортним засобом, а тому він і не вимагав у водія надання документів.

Зазначив, що, враховуючи, що зовнішніх ознак, які б вказували на перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння виявлено не було, то відсутні були і підстави складати протокол та відстороняти водія від керування транспортним засобом.

Щодо обов`язкового постійного застосування портативного нагрудного відеореєстратора вказує, що засіб з урахуванням зносу не здатний здійснювати відеозапис протягом всього часу перебування на службі поліцейського, а тому, враховуючи попередню відеозйомку, на реєстраторі не вистачило заряду та закінчувалась пам`ять, у зв`язку з чим такий не працював.

Також вказав, що судом не проаналізовано тяжкість накладеного дисциплінарного стягнення та неможливість застосування інших, менш суворих заходів впливу позивача, як на поліцейського.

З огляду на викладене, вважає спірні накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а позивач - поновленню на посаді.

Представник відповідача, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що твердження позивача про те, що в його діях були відсутні порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ України та МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 є безпідставними та необґрунтованими, що спростовується наявними матеріалами службового розслідування та виразилось у непроведенні огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння і оформлення його результатів згідно чинного законодавства, допустивши подальший рух транспортного засобу «TOYOTA COROLLA» з д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що позивач зухвало проігнорував вимоги щодо використання під час виконання службових обов`язків технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, взагалі не здійснив включення портативного відеореєстратора та не проводив відеозйомку під час зупинки та спілкування з ОСОБА_9 . Враховуючи те, що позивач та лейтенант поліції ОСОБА_5 перебували на службі в УПП в Сумській області ДПП із початку його створення 2016 року, та мають великий досвід у несенні служби, що в свою чергу виключає випадок незнання ними нормативно-правових актів та порядку дій у разі виявлення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП, стверджує, що позивач та лейтенант поліції ОСОБА_10 навмисно проявили недбалість, бездіяльність, що виявилась у нескладенні відносно ОСОБА_8 адміністративних матеріалів. Доводи позивача про надмірно тяжке покарання за вчинені ним діяння вважає необґрунтованими, оскільки вибір конкретного виду відповідальності є дискреційними повноваженнями керівника позивача. Враховуючи зазначене, вказує, що службове розслідування проведено у відповідності до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, факт порушення позивачем службової дисципліни підтверджується матеріалами службового розслідування, а дисциплінарне стягнення, накладене на позивача відповідає тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 26.02.2016 проходив службу в органах Національної поліції та з 08.02.2019 обіймав посаду Інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області (далі по тексту УПП в Сумській області) (т.1, а.с. 108 113).

Наказом Департаменту патрульної поліції від 21.05.2021 № 315 «Про застосування до працівників УПП в Сумській області ДПП дисциплінарних стягнень» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 2-4, 8, 11 частини першої статті 23, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 266 КУпАП, пунктів 1-6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частини першої та другої розділу III, пунктів 1, 4 розділу X, пункту 1 розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, пунктів 2 і 6 розділу І та пункту 1 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, пункту 5 розділу II, пункту 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, пункту 1.2 розділу І, підпунктів 1, 5, 6, 7 пункту 2.1 розділу II, підпунктів 1, 2, 7, 8 пункту 2.2 розділу II, підпунктів 1, 10, 11, 13 пункту 3.1 розділу III посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т.1, а.с. 105 106).

Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.06.2021 № 473 о/с відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції (т.1, а.с. 107).

Зазначені накази прийняті на підставі висновку службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції (т.1, а.с. 114 134).

Підставою для проведення службового розслідування відносно інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Сумській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 стали події, що мали місце 16.02.2021 під час несення останнім служби у складі екіпажу «Руно - 0205» разом з інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Сумській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4 ..

Так, дисциплінарною комісією встановлено, що 16.02.2021 о 04 год. 43 хв. позивачем та лейтенантом поліції Віталієм Кривоносом під час несення служби в складі наряду «Руно - 0205» біля магазину «Веселка», що по вул. Героїв Крут, буд. 54 Б в м. Суми, зупинено транспортний засіб «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не складено адміністративних матеріалів відносно останнього за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та за керування транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом, дозволено здійснити подальший безперешкодний рух за кермом зазначеного транспортного засобу, не проведено відеозйомку на портативні відеореєстратори під час спілкування з ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з висновками дисциплінарної комісії та вважаючи, що спірні накази прийнято відповідачем протиправно та безпідставно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та правомірності спірних наказів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015 (далі по тексту - Закон № 580-VІІІ), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 580-VІII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VІІІ, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частинами 1-2 ст. 19 Закону № 580-VІІІ передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 22 Закону № 580-VIII, керівник поліції приймає на службу та звільняє зі служби, призначає та звільняє з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону № 580-VІІІ, призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

У відповідності до ч. 1 ст. 48 Закону № 580-VІІІ, призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Частиною 1 ст. 59 Закону № 580-VІІІ встановлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону № 580-VІІІ, проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VІІІ, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження регулюється Дисциплінарним статутом Національній поліції України.

Частинами 1, 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України. Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно зі ст. 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з частинами 1 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Відповідно до частин 7 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Пунктом 1.2 розділу І Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016 № 4/1 (т.1, а.с.182 184, далі по тексту - Інструкція) визначено, що у своїй діяльності поліцейський патрульної поліції керується Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про запобігання корупції», Законом України «Про державну службу» та іншими законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, наказами Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України, іншими наказами, розпорядженнями та дорученнями керівництва, за винятком тих, що порушують Конституцію України та закони України, або є явно незаконними чи злочинними.

Підпунктами 1, 5 - 7 пункту 2.1 розділу II Інструкції визначено, що поліцейський патрульної поліції відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби здійснює: безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контрою за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбаченим законодавством; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження; розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством.

Підпунктами 1 - 2, 7 - 8 пункту 2.2 розділу II Інструкції визначено, що у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульний поліцейський під час несення служби здійснює: організацію безпечного та безперешкодного дорожнього руху; контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху правил, норм і стандартів, діючих у сфері дорожнього руху; заходи із забезпечення провадження у справі про адміністративні правопорушення, у тому числі тимчасове затримання транспортних засобів і доставлення їх на спеціальні майданчики чи стоянки; профілактику, попередження та припинення злочинів і адміністративних правопорушень у сфері дорожнього руху.

Відповідно до підпунктів 1, 10 11, 13 пункту 3.1 розділу 111 Інструкції, поліцейський патрульної поліції під час несення служби зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки і накази керівництва, постійно і наполегливо самовдосконалюватись, підвищувати рівень суспільства до поліції; у разі отримання інформації про можливе вчинення корупційного чи дисциплінарного правопорушення негайно інформувати безпосереднього керівника та (або) служби моніторингу патрульної поліції, і вживати заходів щодо його запобігання та припинення; виконувати інші обов`язки поліцейського відповідно до законодавства, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України та організаційно-розпорядчих документів Національної поліції України.

Пунктом 5.1 розділу V Інструкції визначено, що за неналежне виконання або невиконання своїх службових обов`язків, що передбачені цією Інструкцією, поліцейський патрульної поліції несе дисциплінарну відповідальність.

Пунктом 5.2 розділу V Інструкції передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейський несе кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 5.3 розділу V Інструкції, підстави та порядок притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейського заохочень визначаються Дисциплінарним статутом, що затверджується законом.

Як вбачається з матеріалів справи, під час службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що 15.02.2021 близько 23 год. 50 хв. в м. Суми по вул. Героїв Крут, в районі буд. № 27, нарядом «Руно - 0251» за порушення ПДР було зупинено транспортний засіб «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак НОМЕР_2 . В процесі спілкування старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 та молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 у водія ОСОБА_13 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, останній було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці у присутності двох свідків за допомогою «DRAGER ALCOTEST», на що вона погодилася. Результат огляду позитивний - 0,82% проміле. На ОСОБА_14 було складено адміністративні матеріали, відповідальність за якими передбачено ч. 1 ст. 130 та ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від керування ОСОБА_15 була відсторонена, власноручно написала розписку. Даний транспортний засіб залишився на місці зупинки. Після зупинки нарядом «Руно - 0251» зазначеного транспортного засобу та в процесі подальшого спілкування з ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , котрий перебував в якості пасажира, розташувавшись на передньому пасажирському сидінні зазначеного транспортного засобу, встановлено, що останній мав явні ознаки алкогольного сп`яніння та неодноразово наголошував, що саме він вживав алкогольні напої, а ОСОБА_17 цей факт підтверджувала. Зазначені факти, зокрема, встановлені із відеозаписів з портативних відеореєстраторів вказаних працівників поліції. Такі відеозаписи були досліджені під час судового розгляду справи.

В подальшому, 16.02.2021 о 04 год. 43 хв. біля магазину «Веселка», що по вул. Героїв Крут, буд. 54 Б, в м. Суми транспортний засіб «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 було зупинено нарядом «Руно - 0205» в складі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Зупинка вказаного транспортного засобу була здійснена у зв`язку із наявністю інформації (орієнтування) про те, що водій цього транспортного засобу може перебувати в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не було складено адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та за керування транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом, дозволено здійснити подальший безперешкодний рух за кермом зазначеного транспортного засобу. Водій ОСОБА_3 продовжив подальший рух за кермом зазначеного транспортного засобу близько 05 год. 05 хв..

Разом з тим, ОСОБА_1 не здійснювалася відеозйомка на портативний відеореєстратор під час спілкування з ОСОБА_3 , а відеозапис, здійснений на портативний відеореєстратор ОСОБА_4 , останнім було видалено.

Також, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не доповіли заступнику командира роти № 1 батальйону УПП в Сумській області ДПП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_18 , який тимчасово виконував обов`язки командира роти № 1 батальйону УПП в Сумській області ДПП, інформацію про виявлення та зупинку ними транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак НОМЕР_2 , щодо якого була інформація, що водій зазначеного транспортного засобу може здійснювати керування транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а зазначили про факт спілкування з водієм зазначеного транспортного засобу ОСОБА_3 лише після телефонного дзвінка лейтенанту поліції ОСОБА_4 , здійсненого безпосередньо старшим лейтенантом поліції ОСОБА_18

16.02.2021 о 05 год. 11 хв. нарядом патрульної поліції «Руно - 0206» в складі інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Сумській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_19 та інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Сумській області ДПП лейтенанта поліції Ірини Бібенко, в районі буд. 15 по вул. Івана Сірка, м. Суми, також було здійснено зупинку транспортного засобу «ТОYОТА СОROLLА», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та у зв`язку з тим, що під час спілкування з водієм цього транспортного засобу в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, працівники поліції запропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці у присутності двох свідків, на що останній погодився. Результат огляду позитивний - 1,63% проміле. Також нарядом патрульної поліції «Руно - 0206» було встановлено, що ОСОБА_3 здійснював керування транспортним засобом без посвідчення водія на право керування таким транспортним засобом.

Працівниками поліції в складі наряду патрульної поліції «Руно - 0206» було складено відносно ОСОБА_3 протокол серії ДПР18/39705 від 16.02.2021 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, порушення п. 2.9 «а» ПДР України, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (т.1, а.с. 208), а також винесено постанову серії ЕАН № 3792013 від 16.02.2021 за вчинення останнім адміністративного правопорушення: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за яке передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Судовим розглядом встановлено, що за наслідками розгляду зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення постановою Зарічного районного суду м. Суми, справа № 591/1080/21, провадження №3/591/533/21, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень (т.1, а.с. 201).

Крім того, службовим розслідуванням з`ясовано, що під час спілкування наряду патрульної поліції «Руно - 0206» з водієм ОСОБА_3 та пасажиркою ОСОБА_16 , встановлено, що 16.02.2021 близько 04 год. 45 хв. вказаний транспортний засіб попередньо зупиняв наряд патрульної поліції «Руно - 0205» в складі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які дозволили здійснити подальший рух, не склавши жодних адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 ..

Зазначені обставини також підтверджуються відеозаписом з портативних відеореєстраторів працівників наряду патрульної поліції «Руно - 0206», що були досліджені під час судового розгляду справи.

Також, під час службового розслідування начальником УПП в Сумській області ДПП майором поліції ОСОБА_20 було направлено запит директору Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» від 31.03.2021 за № 3510 про надання роз`яснень (т.1, а.с. 195), на який 05.04.2021 за вх. 2460 відповідач отримав відповідь, де, зокрема, зазначено, що показник 1,63 % (проміле) алкоголю у видихуваному повітрі, отриманий при тестування водія за допомогою газоаналізатору для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Аlcotest, відповідає сп`янінню середнього ступеня за наявності клінічних ознак визначених у пункті 3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним наказом МОЗ України та МВС України від 09.11.2015 № 1452/735. Швидкість появи й тяжкість алкогольної інтоксикації визначається багатьма факторами (стать, вік, особливості особистісної конституції, наявність супутніх захворювань та інше). Істотне значення має швидкість всмоктування алкоголю. Клінічні прояви алкогольного сп`яніння досить варіабельні і як правило мають залежність від дози випитого спиртного. Чим більша кількість абсолютного алкоголю на 1 кг маси тіла і чим вища концентрація в крові, тим тяжчою є клініка сп`яніння. Разом з тим швидкість настання, тривалість алкогольного сп`яніння може залежати і від інших факторів, а саме: якості випитого алкогольного напою і його міцності; часу протягом якого була прийнята певна доза алкоголю; кількості та якості їжі, прийнятої в період вживання алкоголю; температури навколишнього середовища; індивідуальної переносності (толерантності) алкогольних напоїв. Механізм дії алкоголю простий. Основою всіх алкогольних напоїв є винний спирт (етанол), який викликає сп`яніння. Алкоголь потрапляє зі шлунку в кров через дві хвилини після вживання, всмоктується і через 1-1,5 години його концентрація в крові максимальна. Із крові він надходить до клітин всіх внутрішніх органів. У першу чергу страждають клітини головного мозку, уповільнюється формування складних рухів. За даними літературних джерел відомо, що залежно від індивідуальних особливостей організму період всмоктування може збільшуватися майже у 2,5 рази (до 2-6 годин). Зважаючи на вище викладене, за вказаний інтервал часу, від моменту залишення місця зупинки транспортного засобу першим екіпажем патрульної поліції о 05 год. 05 хв. до моменту зупинки транспортного засобу іншим екіпажем о 05 год. 12 хв. (за умови, що водій був тверезий о 05 год. 05 хв.), розвинення стану сп`яніння (відповідно до показника 1,63 %) є практично неможливим (т.1, а.с. 196).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч.1 ст.29 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Частинами 1, 2 ст.30 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція, зокрема, може застосовувати такі превентивні заходи: перевірка документів особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ч.1.ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції, чинній на час відповідних подій), поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 35. Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції, чинній на час відповідних подій) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі по тексту Інструкція №1395). Ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пунктом 4 Розділу І Інструкції №1395 визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, статтею 126 КУпАП.

Відповідно до п. 5 Розділу І Інструкції №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення. Поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені, зокрема, статтею 130 КУпАП.

Пунктами 1-6 Розділу Х Інструкції №1395 визначено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Обов`язковому огляду підлягають водії транспортних засобів - учасники ДТП, унаслідок якої є особи, які отримали тілесні ушкодження. Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності). У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок №1103).

Порядок №1103 визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду.

Відповідно до п. 2, п. 3 Порядку №1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктами 5, 6 Порядку №1103 передбачено, що результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Інструкція № 1452/735 визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 1 Розділу II Інструкції № 1452/735 визначено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026 затверджено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, (далі по тексту - Інструкція №1026). Ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних заходів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції №1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

Пунктами 4 6 Розділу II Інструкції №1026 передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглобу) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеоресстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристроїв дати та часу.

Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

Таким, чином, під час несення служби поліцейські зобов`язані безперервно вести відеозйомку портативними відеореєстраторами з моменту початку виконання службових обов`язків та до їх закінчення.

Згідно з пунктами 1-2 Розділу VІІ Інструкції №1026, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Судовим розглядом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач під час виконання службових обов`язків 16.02.2021 в складі наряду «Руно 0205», будучи обізнаним про наявність інформації (орієнтування) про те, що водій транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак НОМЕР_2 , може перебувати в стані алкогольного сп`яніння та зупинивши вказаний транспортний засіб, не перевірив належним чином вказану інформацію та не переконався у відсутності з боку водія цього транспортного засобу порушень п.2.9. Правил дорожнього руху України.

Колегія суддів зазначає, що працівниками поліції в складі наряду «Руно 0205» після зупинки вказаного транспортного засобу «TOYOTA COROLLA» та при наявності інформації про те, що водій може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, не було запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів та не перевірено наявність у водія посвідчення на право керування транспортним засобом.

Зазначені дії призвели до нескладення відповідних матеріалів про адміністративне правопорушення та продовження руху вказаного транспортного засобу під керуванням водія в стані алкогольного сп`яніння та за відсутності у нього права керувати транспортним засобом.

При цьому, твердження позивача про те, що під час зупинки транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак НОМЕР_2 , у водія були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки як зазначено вище, у позивача була наявна інформація про те, що водій може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, яку працівник поліції, з метою припинення скоєння адміністративного правопорушення, повинен був перевірити належним чином.

Також безпідставним колегія суддів вважає твердження позивача про неможливість перевірити в інформаційних базах даних факт відсутності у водія права керування транспортним засобом. Як вбачається з пояснень позивача, перевіривши водія ОСОБА_3 в планшетному пристрої, він побачив інформацію про те, що водій раніше притягався до адміністративної відповідальності, але даних щодо водійського посвідчення в планшеті не було, тому він зателефонував черговому та попросив перевірити дані водія в базі, на що йому було повідомлено, що комп`ютер «завис» та не працює, а тому допомоги на той час надати йому не змогли. Разом з тим, колегія суддів вказує, що про зазначене не вказано ані у службовому висновку службового розслідування, ані у доданих до нього поясненнях.

При цьому, колегія суддів зауважує, що наряд патрульної поліції, при наявності відповідного орієнтування, відповідно до вимог ч.1.ст.32 Закону України «Про Національну поліцію», мав право вимагати у водія пред`явлення документів, що підтверджують відповідне право особи, в даному випадку право керування транспортним засобом.

Також, в порушення вимог перелічених вище нормативних актів позивачем під час зупинки транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак НОМЕР_2 , та протягом усього спілкування з водієм не було включено портативний відеореєстратор та не здійснено відеозйомку.

Разом з тим, твердження позивача про те, що портативний відеореєстратор не був ним увімкнений внаслідок його розрядження, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки під час службового розслідування позивач в жодному поясненні не зазначав про розрядження відеореєстратора, а навпаки стверджував, що ним здійснювалась відеофіксація спілкування з водієм ОСОБА_3 (т.1, а.с. 160).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог п.6 Розділу II Інструкції №1026, саме на поліцейського, який отримав відеореєстратор покладається обов`язок щодо недопущення його розряджання. Також, позивач не доповідав про будь яке пошкодження портативного відеореєстратора відповідальній особі та керівнику підрозділу поліції.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 зазначених вище норм Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ України та МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 та посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, що є дисциплінарним проступком.

Посилання позивача на те, що із наданих матеріалів службового розслідування та відеозаписів вбачається, що спілкування з водієм проводив ОСОБА_5 та він приймав всі рішення з приводу складання адміністративних матеріалів, проте, в порушення принципу індивідуальної відповідальності, як до ОСОБА_6 , так і до ОСОБА_7 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади, тобто за одне порушення, яке не могло бути допущене одразу двома поліцейськими, обох звільнено, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані обставини не впливають на правомірність висновку відповідача за результатами службового розслідування про те, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок, який полягав в незабезпеченні роботи портативного відеореєстратора та нескладенні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 .. Колегія суддів зазначає, що такий обов`язок в рівній мірі покладено на всіх поліцейських екіпажу під час виконання службових обов`язків, за невиконання якого такий поліцейський несе індивідуальну відповідальність.

Як зазначено вище, відповідно до частини 1 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з частиною 2 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (частина 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

При цьому, Дисциплінарний статут Національної поліції України не визначає чіткої послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначити вид стягнення в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

У силу ч.3 ст.19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Таким чином, усі юридичні фактори, котрі мають юридичне значення для вирішення питання про дисциплінарне покарання поліцейського повинні бути викладені дисциплінарною комісією у висновку службового розслідування.

Відповідно до ч. 7, 8 ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Звідси слідує, що у процедурі дисциплінарного провадження відносно поліцейських законодавець наділив свободою адміністративного розсуду одразу двох учасників, а саме: дисциплінарну комісію та керівника, дискреція кожного з яких є вільною, самостійною і незалежною один від одного (тобто межі дискреції цих суб`єктів дисциплінарного провадження не перетинаються, а вчинені адміністративні волевиявлення не мають безумовно імперативного характеру).

Застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 липня 2022 року у справі № 460/5545/20, від 07 березня 2019 року в справі №819/736/18, від 19 травня 2022 року в справі №480/4079/18 та інших.

Так, під час визначення виду дисциплінарного стягнення позивачеві відповідачем ураховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а застосоване до позивача стягнення є співмірним із вчиненим проступком.

Відповідно до Модельного кодексу поведінки державних службовців (Рекомендація № R(2000) 10 Комітету Міністрів державам-членам Ради Європи щодо кодексів поведінки державних службовців, прийнятого Комітетом міністрів на 106 сесії 11 травня 2000 року), державний службовець повинен здійснювати свої повноваження відповідно до закону і тих законних вимог і етичних стандартів, що стосуються його чи її функцій, завжди поводитись таким чином, щоб була забезпечена віра громадськості у чесність, безсторонність і ефективність публічної влади.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Колегія суддів зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивачем в ході судового розгляду справи не доведено неправомірність спірних наказів.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

В даному судовому провадженні відповідач обґрунтував правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства. Наведені ж позивачем доводи судом визнані необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставин у справі та їх правової оцінки колегія суддів прийшла до висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 по справі № 480/5529/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 10.03.2023 року