Справа № 160/20812/22
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи Дніпровська установа виконання покарань (№4)" про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати поважними причини пропуску встановленого законом строку та поновити пропущений з поважних причин строк для оскарження наказу №169/ОС/СТ-22 від 03.11.2022 року Про накладення дисциплінарних стягнень на співробітників установи на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України;
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи Дніпровська установа виконання покарань (№4) від 03 листопада 2022 року №213/0С-22 Про особовий склад в частині звільнення зі служби молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони (чергова зміна №4) сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи Дніпровська установа виконання покарань (№4) від 03 листопада 2022 року №169/ОС/СТ-22 Про накладення дисциплінарних стягнень на співробітників установи, яким накладено дисциплінарне стягнення на молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони (чергова зміна №4) сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 у виді звільнення з посади;
- поновити ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму охорони в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4);
- допустити термінове виконання рішення суду;
- в порядку досудового розгляду витребувати у відповідача копії: присяги, трудовий договір, посадові обов`язки і інструкцію, довідку про його заробітну плату, правила внутрішнього трудового розпорядку і т. далі;
- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати;
- звільнити позивача від сплати судового збору;
- розгляд даної позовної заяви здійснювати за правилами загального позовного провадження.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржувані накази відповідача №169/ОС/СТ-22 від 03.11.2022 та №213/ОС/22 від 03.11.2022 є незаконними, оскільки винесені на підставі Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, тоді як згідно п.6, ч.1, ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» - поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Також позивач посилається на висновок службового розслідування, з якого вбачається, що втеча з під варти військовополоненого сталась з-за відсутності постійного спостереження з боку вартових та особиста недисциплінованість та неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог чинних нормативно-правових актів, що регулюють службову діяльність, в тому числі і з боку позивача. В той же час, на думку позивача, у висновку вказані і на недоліки з боку відповідача в організації несення служби позивачем:
1. Чергування було добовим з 09-00 год. 13.10.2022 року по 09-00 год. 14.10.2022 року та відбувалось у хірургічному відділенні КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР.
2. В порушення вимог п.4 гл.2 р.І ІІ наказу «Про затвердження Інструкції з організації охорони кримінально-виконавчих установ закритого типу Державної кримінально-виконавчої служби» від 17.08.2018 року №48/5-дск (далі наказ №48/5) та п.5, р.8 гл. ІІ наказу «Про затвердження Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби» від 13.12.2019 року №73/5-дск (далі наказ №73/5) з позивачем не було проведено інструктажу варти при вибутті для несення служби.
3. В порушення вимог наказу №73/5 при прийомі-здачі чергування в лікарні не була присутня відповідальна особа з керівного складу відповідача.
4. В порушення вимог наказу №48/5 у палаті хірургічного відділення КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР не працювали камери відеоспостереження, які необхідні для попередження втеч, інших правопорушень та забезпечення постійного нагляду за ув`язненим.
5. Згідно плану охорони ув`язненого розстановка особового складу, передбачала несення служби вартовими, в тому числі і позивача, весь час, тобто всі 24 години, без перерви на відпочинок та харчування, чим порушено вимоги ст.66 КЗпП України.
6. Сам Висновок не містить вказівки щодо форми розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).
7. Всі наведені обставини та мотиви, які стосуються вчинення дисциплінарного проступку саме позивачем повинні були бути перевірені дисциплінарною комісією шляхом зібрання відповідних доказів, які в обов`язковому порядку слід було відобразити у вступній, описовій та резолютивній частинах відповідного висновку службового розслідування із зазначенням часу, місця, способу, мотиву та мети вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки, характеристики особи, яка вчинила дисциплінарний проступок, наявність причинного зв`язку між діями або бездіяльністю особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, та їх наслідками, умови, що передували вчиненню дії або бездіяльності чи спонукали до цього, зазначення обставин, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.
8. У висновку не відображено, чому саме такий суворий та крайній захід як звільнення зі служби було застосовано саме до позивача.
9. Згідно наказу №73/5 позивач не мав права нести службу в наряді охорони ув`язненого у палаті хірургічного відділення КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР, так як ним не було пройдено, з вини відповідача, потрібного професійного навчання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної установи Дніпровська установа виконання покарань (№4)" про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Повідомлено сторін, що розгляд справи відбудеться без повідомлення (виклику) учасників справи у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - відмовлено.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України. Витребувано від Державної установи Дніпровська установа виконання покарань (№4)", у термін, що встановлений для подачі відзиву на позовну заяву, засвідчені належним чином копії матеріалів службового розслідування, проведеного на підставі наказу начальника установи від 14.10.2022 № 159/ОС/СТ/22.
Роз`яснено позивачу про необхідність подати відповідь на відзив - у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позов, у разі його подання відповідачем, дотримуючись вимог ст. 163 КАС України. Роз`яснено відповідачу про необхідність подати заперечення, дотримуючись вимог ст. 164 КАС України - у п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив, у разі його подання позивачем.
25.01.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, просить у їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Зазначає, що у висновку службового розслідування, проведеного з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, встановлено причини і умови його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди, об`єктивно висвітлені, серед інших, дії позивача, які стали підставою для накладення на нього стягнення у виді звільнення зі служби згідно з приписами п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Винні дії позивача, які призвели до втечі з-під варти військовополоненого, скоєні в період воєнного стану, об`єктивно мають ознаки кримінального злочину, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України Службова недбалість. Відповідачем також зауважено, що позивач до вчинення даного дисциплінарного проступку вже мав дисциплінарне стягнення. Дисциплінарні стягнення за результатами службового розслідування накладені на усіх посадових (службових) осіб відповідача та керівного органу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, з вини яких став можливим факт втечі з-під варти військовополоненого ОСОБА_2 .
Позивач правом надання відповіді на відзив не скористався.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 з 30 березня 2021 року по 03 листопада 2022 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», в званні сержанта внутрішньої служби, на посаді молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони (чергова зміна №4).
Згідно наказу начальника установи «Про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими) на добу» від 13.10.2022 на добову охорону військовополоненого ОСОБА_2 у хірургічному відділенні КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР заступили старший лейтенант внутрішньої служби Шевченко О.О., сержант внутрішньої служби ОСОБА_1 , сержант внутрішньої служби ОСОБА_3
14.10.2022 о 07 годині 00 хвилин до чергової частини Державної установи Дніпровська установа виконання покарань №4 надійшло повідомлення від начальника варти з охорони військовополоненого в КНП Міська клінічна лікарня (№16) про те, що військовополонений ОСОБА_2 залишив межі лікувального закладу.
Наказом Державної установи Дніпровська установа виконання покарань №4 від 14.10.2022 №159/ОС/СТ-22 призначено службове розслідування за фактом неналежного ставлення до виконання службових обов`язків з боку співробітників установи, що стало причиною скоєння втечі з-під варти військовополоненого ОСОБА_2 .
Згідно з пунктом 2 наказу від 14.10.2022 №159/ОС/СТ-22 з 15.10.2022 на час проведення службового розслідування відсторонити від виконання службових обов`язків за займаною посадою із збереженням посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім премії) на підставі пункту 1 Розділу VII Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 №356/5 наступних співробітників: старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_4 , старшого інспектора (з кінології) відділу режиму і охорони; сержанта внутрішньої служби ОСОБА_3 , молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони; сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони.
Для проведення службового розслідування призначено комісію у складі: голови комісії заступника начальника УВП з оперативної роботи-начальника оперативного відділу підполковника внутрішньої служби Тахтарова В.В., членів комісії - заступника начальника УВП з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення полковника внутрішньої служби Сердюка М.В., начальника відділу по роботі з персоналом капітана внутрішньої служби ОСОБА_5 .
Поряд з цим, на виконання наказу Міністерства юстиції України від 17.10.2022 №2530/7 Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань створена комісія для проведення службового розслідування стосовно рядового і начальницького складу Державної установи Дніпровська установа виконання покарань (№4) за фактом втечі з-під варти військовополоненого ОСОБА_2 , а також можливого невиконання або неналежного виконання особами рядового і начальницького складу під час службової діяльності вимог чинного законодавства.
20.10.2022 в рамках службового розслідування позивачем надано пояснення.
03.11.2022 начальником УВП начальником арештного дому Державної установи Дніпровська установа виконання покарань №4 затверджено Висновок службового розслідування щодо неналежного ставлення до виконання своїх службових обов`язків з боку співробітників установи, що стало причиною скоєння втечі з під варти військовополоненого ОСОБА_2 (далі Висновок).
Відповідно до вказаного висновку, члени комісії дійшли висновку, що причинами та умовами скоєння втечі військовополоненого з під варти стали: особиста недисциплінованість та неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог чинних нормативно-правових актів, що регламентують службову діяльність з боку старшого лейтенанта внутрішньої служби Шевченка О.О., старшого інспектора (з кінології) відділу режиму і охорони; особиста недисциплінованість та неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог чинних нормативно - правових актів, що регламентують службову діяльність з боку сержанта внутрішньої служби ОСОБА_3 , молодшого інспектора І категорії відділу режиму і охорони; особиста недисциплінованість та неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог чинних нормативно правових актів, що регламентують службову діяльність з боку сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони; неналежне ставлення до виконання службових обов`язків, послаблений контроль за якістю несення служби варти з охорони, порушення вимог чинних нормативно - правових актів, що регламентують службову діяльність з боку полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , заступника начальника УВП із соціально-виховної та психологічної роботи - начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи; неналежне ставлення до виконання службових обов`язків з боку підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , начальника відділу інженерно-технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації; неналежний контроль за якістю несення служби та порушення вимог чинних нормативно-правових актів, що регламентують службову діяльність з боку майора внутрішньої служби ОСОБА_8 , чергового помічника начальника УВП; слабкий контроль за діяльністю підлеглих в частині безумовного виконання ними своїх посадових інструкцій та вимог нормативно-правових актів, що регламентують діяльність по службі з боку підполковника внутрішньо служби ОСОБА_9 , начальника відділу режиму і охорони; прорахунки в організації несення служби співробітниками під час добового чергування, неналежне виконання під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на установу завдань по забезпеченню охорони ув`язнених з боку підполковника внутрішньої служби ОСОБА_10 , першого заступника начальника УВП, та вважають можливим службове розслідування по даному факту закінчити та за доцільне (п.2 Висновку) за порушення вимог вимоги пункту 6, пункту 11 частини 1 статті 18 Закону України Про державну кримінально - виконавчу службу України від 23.06.2005 №2713-ІV, пункту 3 глави 4 розділу IX наказу Міністерства юстиції України від 17 серпня 2018 року № 48/5-дск Про затвердження Інструкції з організації охорони кримінально-виконавчих установ закритого типу Державної кримінально-виконавчої служби України, абзацу 2 пункту 3 глави 9 розділу II, абзацу 2 пункту 6 глави 9 розділу II наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально виконавчої служби України від 13.12.2019 №73/5-дск на сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони установи накласти дисциплінарне стягнення у виді звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України.
З матеріалів Висновку службового розслідування від 03.11.2022 встановлено наступне.
14 жовтня 2022 року о 07 годині 00 хвилин до чергової частини установи надійшло повідомлення в телефонному режимі від начальника варти з охорони військовополоненого в закладі МОЗ КНП Міська клінічна лікарня (№ 16) старшого лейтенанта внутрішньої служби Шевченко О.О. про те, що 14.10.2022 військовополонений ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець республіки Казахстан, адреса мешкання до ув`язнення: зареєстрований та фактично мешкав у АДРЕСА_1 , утримується на дільниці для тимчасового тримання військовополонених при установі) обманним шляхом залишив межі лікарняного закладу.
14.09.2022 прийнятий до державної установи Дніпровська установа виконання покарань (№4) згідно Акту приймання-передачі військовополонених від 14.09.2022 та списку військовополонених ОСОБА_2 доставлений військовослужбовцями взводу охорони та патрульно-постової служби роти військової служби правопорядку з тілесними ушкодженнями, а саме МВТ, осколкове поранення грудної клітини справа, що підтверджується записом №198 від 14.09.2022 Журналу №19-4 обліку виявлених тілесних ушкоджень у осіб, які прибули до установи. Дані ушкодження він отримав, перебуваючи на волі, під час бойових дій. Про подію було повідомлено на гарячу лінію 102 ГУНП у Дніпропетровській області, про що внесено запис №233 від 14.09.2022 до Книги №15-34 Обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події у державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4).
15.09.2022 ОСОБА_2 було госпіталізовано до хірургічного відділення КПП Міська клінічна лікарня №16 ДМР. Згідно рапорту майора внутрішньої служби Лошака А.О., оперуповноваженого оперативного відділу будь-якої інформації щодо виношування намірів скоїти втечу з-під варти ОСОБА_2 до співробітників оперативного відділу не надходило.
Згідно наказу начальника установи Про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими) на добу від 13.10.2022 за № 286 дск на добову охорону військовополоненого ОСОБА_2 у хірургічному відділенні КНП Міська клінічна лікарня №16 ДМР, заступили наступні співробітники:
- старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_4 , старший інспектор (з кінології) відділу режиму і охорони, згідно з постової відомості варти з охорони ув`язненого (засудженого) призначений начальником варти та озброєний табельною вогнепальною зброєю 9мм ПМ та 16 набоїв до нього;
- сержант внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодший інспектор 2 категорії відділу режиму і охорони, згідно постової відомості варти з охорони ув`язненого (засудженого) призначений помічником начальника варти та забезпечення спеціальними засобами кийок гумовий 73, газовий балон типу Терен 4М та кайданки;
- сержант внутрішньої служби ОСОБА_3 , молодший інспектор 1 категорії відділу режиму і охорони, згідно постової відомості варти з охорони ув`язненого (засудженого) призначений чатовим та забезпечений спеціальними засобами кийок гумовий НОМЕР_2 , газовий балон типу Терен 4М та кайданки.
О 09 год.20 хв. варта у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вибула до КНП Міська клінічна лікарня №16 ДМР згідно Журналу №15-19 обліку пропуску транспорту на територію установи.
Згідно плану охорони ув`язненого (засудженого) начальник варти ОСОБА_4 здійснив персональну розстановку особового складу - ОСОБА_4 ніс службу в палаті біля військовополоненого ОСОБА_2 , помічник начальника варти ОСОБА_1 у коридорі біля дверей палати, чатовий ОСОБА_11 в палаті.
Приблизно о 18 годині 30 хвилин відповідальний від керівництва полковник внутрішньої служби ОСОБА_6 здійснив перевірку несення служби варти у закладі МОЗ, про що поставив запис у постовій відомості.
Близько 22 години склад варти зібрався в палаті, в якій знаходився військовополонений ОСОБА_2 .
Відповідно до пояснень позивач заснув о 2 год. 20 хв., потім прокинувся о 5 години ранку, коли його разбудив начальник варти та повідомив, що полонений втік.
Особовий склад варти спав одночасно, у зв`язку з тим, що час для відпочинку начальником варти не розподілявся, чим було порушено вимоги п. 3 гл. 4 р. IX наказу № 48/5-дск. Вартою з охорони було порушено вимоги п.6 ч.1 ст.18 ЗУ Про Державну кримінально-виконавчу службу України від 23.06.2005 №2713-ІV. Також вимоги п.11 ч.1 ст.18 Закону №2713-ІV. Згідно абз.2 п.6 гл.9 р.II наказу №73/5-дск ...про результати несення служби начальник варти доповідає ЧПНСІ кожні дві години згідно з графіком постової відомості варти, при ускладненні обстановки або надзвичайних обставинах - негайно. У разі ненадходження доповіді у встановлений час від начальника варти, ЧПНСІ вживає невідкладних заходів для з`ясування причин порушення часу доповіді, про відсутності зв`язку висилає оперативну групу у закладі охорони здоров`я для з`ясування причин та обставин. В порушення вищезазначеної норми начальник варти не доповідав до чергової частини установи про обстановку охорони військовополоненого ОСОБА_2 .
Майор внутрішньої служби ОСОБА_8 , черговий помічник начальника УВП пояснив, що начальник варти ОСОБА_4 доповів про хід несення служби до 02 год. 00 хв. 14.10.2022, а о 07 год. 00 хв. повідомив про втечу військовополоненого ОСОБА_2 .
Відсутність постійного спостереження дало можливість військовополоненому ОСОБА_2 скоїти втечу з під варти.
Близько 05 години ранку 14.10.2022 начальник варти ОСОБА_4 прокинувся і виявив відсутність військовополоненого в палаті, розбудив молодших інспекторів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та дав команду шукати ОСОБА_2 . О 07 годині ОСОБА_4 повідомив до чергової частини установи про втечу з під варти військовополоненого ОСОБА_2 .
Під час проведення первинних розшукових заходів вартою з охорони військовополоненого ОСОБА_2 , які несли службу у хірургічному відділенні КНП Міська клінічна лікарня № 16 ДМР вищевказану особу виявлено не було.
О 07 годині 00 хвилин 14.10.2022, після повідомлення про надзвичайну подію до чергової частини установи, було оголошено збір персоналу за сигналом оповіщення Буря-3 втеча з під варти ув`язненого (засудженого).
Дана подія була занесена до Книги № 15-34 Обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події у державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№ 4) запис № 225 від 14.10.2022.
Під час проведення оперативно - розшукових заходів 14.10.2022 о 08 годині 25 хвилин військовополоненого ОСОБА_2 було затримано співробітниками установи».
Опитаний за фатом втечі військовополоненого ОСОБА_1 пояснив, що заступив на добове чергування з 09 год. 00 хв. 13.10.2022 по 09 год. 00 хв. 14.10.2022, на розводі чергової зміни йому повідомили про охорону ув`язненого в закладі КНП Міська клінічна лікарня №16 ДМР, куди і був направлений. В поясненнях позивач зазначив, що поставив свою піжпис у книзі інтсруктажу, але інструктаж з ним ніхто не провів. Начальник варти наказав позивачу чергувати біля палати, в якій знахожився полонений. Позивач з чатовим ОСОБА_12 сиділи по черзі в коридорі біля палати до 22 -00 години, а потім знаходились в палаті всі разом. Позивач зазначає, що заснув о 02-20 годині та 05-00 його розбудив ОСОБА_4 , який повідомив, що військовополоненого немає в палаті. Після чого ОСОБА_4 надана команда шукати ОСОБА_2
03.11.2022 Державною установою Дніпровська установа виконання покарань (№4) прийнято наказ №169/ОС/СТ-22 Про накладення дисциплінарних стягнень на співробітників установи.
Згідно з пунктом 1 наказу від 03.11.2022 №169/ОС/СТ-22 за порушення вимог пункту 6, пункту 11 частини 1 статті 18 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України від 23.06.2005 №2713-ІV, пункту 3 глави 4 розділу IX наказу Міністерства юстиції України від 17 серпня 2018 року № 48/5-дск Про затвердження Інструкції з організації охорони кримінально-виконавчих установ закритого типу Державної кримінально-виконавчої служби України, абзацу 2 пункту 3 глави 9 розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України від 13.12.2019 №73/5-дск на старшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони установи накласти дисциплінарне стягнення у виді звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України.
Відповідно до відомості (аркуш ознайомлення з наказом (окремим дорученням) ДУ ДУВП (№4) за №169/ОС/СТ-22 від 03.11.2022) позивач ознайомлений з цим наказом 04.11.2022.
03.11.2022 Державною установою Дніпровська установа виконання покарань (№4) прийнято наказ № 213/ОС-22 про звільнення старшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони установи з 03 листопада 2022 відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України та пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.
З вказаним наказом позивач ознайомлений, про що свідчать відомості з аркушу ознайомлення з наказом (окремим дорученням) ДУ ДУВП (№4) за №213/ОС-22 від 03.11.2022.
16.11.2022 Міністром юстиції України затверджено Висновок службового розслідування стосовно рядового і начальницького складу Державної установи Дніпровська установа виконання покарань (№4) за фактом втечі з під варти військовополоненого ОСОБА_2 , а також можливого невиконання або неналежного виконання особами рядового і начальницького складу під час службової діяльності вимог чинного законодавства від 11.11.2022, згідно із пунктом 2 якого комісія погодилась із заходами дисциплінарного реагування, передбаченими наказом начальника ДУВП-4 від 03.11.2022 №169/ОС/СТ-22.
Не погодившись із застосованим до нього дисциплінарним стягненням у виді звільнення зі служби, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України Про Державну кримінально-виконавчу службу України № 2713-IV від 23.06.2005 (далі - Закон № 2713-IV).
Відповідно до статті 1 Закону № 2713-IV на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.
Правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України (стаття 3 цього ж Закону).
За змістом положень частини першої статті 6 Закону №2713-IVДержавна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Структура, штати територіальних органів управління, підрозділів кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я та положення про них затверджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань (частина 4 статті 6 цього Закону).
Відповідно до частини першої та другої статті 14 Закону №2713-IV до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).
Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Громадяни України, які вперше зараховуються на посади рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби та у відповідних випадках пройшли встановлений строк випробування, складають присягу (частина четверта статті 14 Закону).
Персонал Державної кримінально-виконавчої служби України зобов`язаний неухильно виконувати закони України, додержуватися норм професійної етики, гуманно ставитися до засуджених і осіб, узятих під варту. Жорстокі, нелюдські або такі, що принижують людську гідність, дії є несумісними зі службою і роботою в органах, установах виконання покарань та слідчих ізоляторах (частина перша статті 16 цього Закону).
Статтею 18 Закону №2713-IV визначені права та обов`язки посадових і службових осіб органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів.
Так, частиною першою цієї статті визначено, що посадові та службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів зобов`язані, зокрема: 1) виконувати покарання відповідно до вимог кримінально-виконавчого законодавства; 2) забезпечувати дотримання прав людини і громадянина, реалізацію законних прав та інтересів засуджених і осіб, узятих під варту, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань; 3) виконувати вироки, постанови і ухвали суду, а також рішення, прийняті прокурорами і слідчими в установленому законом порядку і в межах їх компетенції; тримати осіб, узятих під варту; 6) забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і на прилеглих до них територіях та вимагати від засуджених і осіб, узятих під варту, інших осіб виконання ними обов`язків, установлених законом; 8) забезпечувати безпеку засуджених і осіб, узятих під варту, персоналу і громадян, які перебувають на території установ виконання покарань та слідчих ізоляторів; 11) забезпечувати охорону, ізоляцію та нагляд за засудженими і особами, узятими під варту; здійснювати заходи щодо розшуку осіб, які вчинили втечу з установ виконання покарань і слідчих ізоляторів, та засуджених, які ухиляються від покарань, не пов`язаних з позбавленням волі; 15) створювати належні умови для тримання засуджених і осіб, узятих під варту, їх комунально-побутового і медико-санітарного забезпечення;18) здійснювати контроль за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням або умовно-достроково; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені законом.
Відповідно до частини третьої статті 21 Закону №2713-IV персонал Державної кримінально-виконавчої служби України під час виконання покладених на нього обов`язків керується законами та іншими нормативно-правовими актами, діє на підставі та в межах своїх повноважень.
Пунктом 5 частини другої статті 13 Закону № 2713-ІV встановлено, що порядок призначення і звільнення з посад, права, обов`язки та умови служби працівників підприємств установ виконання покарань, які мають спеціальні звання рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, визначаються відповідно до законодавства.
Згідно частиною п`ятою статті 23 Закону на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України Про Національну поліцію, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин першої статті 19 Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ), у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
В силу положень пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного, відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
Преамбулою Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут) встановлено, що цей Статут визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.
Дія цього Статуту поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до преамбули Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Таким чином, доводи позивача щодо неправомірного застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі Дисциплінарного статутут органів внутрішніх справ України, судом до уваги не беруться, адже положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на який посилається позивач у позові, не розповсюджуються на службовців Державної кримінально-виконавчої служби України.
Разом з тим, абзацом 1 статті 1 Дисциплінарного статуту ОВС визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту ОВС).
Статтею 7 Дисциплінарного статуту ОВС визначені обов`язки осіб рядового і начальницького складу.
Так, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина 1 статті 5 Дисциплінарного статуту ОВС).
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.
Згідно з частиною сьомою статті 13 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтею 14 Дисциплінарного статуту ОВС.
Так, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.
Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.
Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.
Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.
За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.
У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов`язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням.
Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.
Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
За змістом частини другої статті 15 Дисциплінарного статуту накладання дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу за проступки, учинені під час чергування, несення вартової чи патрульно-постової служби, здійснюється тільки після закінчення чергування, варти або після заміни їх іншими особами та здачі зброї.
Наказом Міністерства юстиції України №356/5 від 12.03.2015 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - Порядок №356/5), який визначає підстави для призначення, процедуру та мету проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі ДКВС України); порядок документування й оформлення результатів службових розслідувань, прийняття за ними рішення та їх виконання; компетенцію структурних підрозділів апарату Міністерства юстиції України, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі - органи), воєнізованих формувань, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, уповноважених органів з питань пробації, навчальних закладів, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ та організацій, створених для забезпечення виконання завдань ДКВС України (далі - установи), під час проведення службових розслідувань; права та обов`язки посадових осіб органів і установ під час проведення службових розслідувань.
За визначенням понять, наведеного у пункті 2 розділу І Порядку №356/5, висновок службового розслідування документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції; дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни; персонал особи рядового і начальницького складу ДКВС України (далі особи рядового і начальницького складу), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в ДКВС України (далі працівники); службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства юстиції України та Присяги особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України;
Пунктом 1 розділу II Порядку №356/5 визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.
Згідно з пунктом 2 розділу II вказаного Порядку службове розслідування проводиться за рішенням уповноваженого на те начальника у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання особами рядового і начальницького складу під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на органи і установи завдань; втечі (спроби втечі) засуджених та ув`язнених з під варти, а також ухилень від відбування покарання засудженими до обмеження волі.
Пунктом 6 розділу II вказаного Порядку визначено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений письмовий наказ уповноваженого на те начальника.
Згідно з пунктом 12 розділу III Порядку забороняється призначення службових розслідувань за відсутності підстав, визначених цим Порядком.
Розділом V Порядку №356/5 передбачено, що службове розслідування повинне бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення уповноваженим на те начальником.
У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк проведення службового розслідування може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.
Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку службового розслідування.
Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №356/5 особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, подавати виконавцю (голові, членам комісії), який (які) проводить (ять) службове розслідування, документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим зверненням ознайомлюватися із затвердженим висновком службового розслідування, а також із матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.
Згідно з пунктом 1 розділу VIII Порядку № 356/5 за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування, який складається із вступної, описової та резолютивної частин.
У вступній частині висновку зазначаються посада, звання, прізвище, ініціали виконавця (голови, членів комісії), який (які) проводив (ли) службове розслідування, підстави для проведення службового розслідування.
В описовій частині висновку зазначаються: відомості про обставини, за яких особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, вчинила дію або бездіяльність, що стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мета вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки, що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в ДКВС України і на займаній посаді з дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), характеристика особи (зокрема наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), яка вчинила дисциплінарний проступок, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв`язку між діями або бездіяльністю особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, та їх наслідками; умови, що передували вчиненню дії або бездіяльності чи спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; наявність вини особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного; відомості про залучення до проведення службового розслідування фахівців та дані про них, подані ними результати.
У резолютивній частині висновку службового розслідування зазначаються: пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб рядового і начальницького складу конкретних видів заохочень або дисциплінарних стягнень, класифікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб рядового і начальницького складу, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; підтвердження чи спростовування відомостей, які стали підставою для його призначення; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
Пунктом 3 розділу VIII Порядку №356/5 висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення та надіслати (або надати) йому засвідчений належним чином висновок службового розслідування. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення (пункт 4 VIII Порядку №356/5).
Відповідно до п. 6, 7 розділу VIII Порядку №356/56 за результатами службового розслідування особи рядового і начальницького складу, стосовно яких воно проводилося, притягаються до відповідальності в установленому законом порядку. За результатами службового розслідування особи рядового і начальницького складу, стосовно яких воно проводилося, притягаються до відповідальності у встановленому законом порядку.
Про накладення дисциплінарного стягнення за результатами службового розслідування видається наказ, зміст якого оголошується персоналу органу або установи, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності її підлеглих забороняється.
Зміст наказу доводиться до відома особи рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі відмови особи рядового чи начальницького складу від ознайомлення з наказом під підпис безпосередній начальник такої особи спільно з посадовою особою підрозділу персоналу складає відповідний акт.
Особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.
З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що єдиною підставою для застосування до осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України дисциплінарного стягнення є відповідний наказ начальника, прийнятий на підставі висновку службового розслідування, проведеного з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого такою особою.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до особи рядового чи начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку. При цьому, дисциплінарна відповідальність такої особи виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.
Суд зазначає, що застосування дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 12 Дисциплінарного статуту ОВС, є мірою дисциплінарної відповідальності за вчинений особою рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України дисциплінарний проступок, що полягає у невиконанні чи неналежному виконані особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
При цьому, службова дисципліна досягається дотриманням особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.
Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру. Персонал Державної кримінально-виконавчої служби України зобов`язаний неухильно виконувати закони України.
Оскаржуваний наказ від 03.11.2022 №213/ОС-22 про звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 5 статті 23 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України та пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію прийнятий у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту ОВС наказом від 03.11.2022 №169/ОС/СТ-22, прийнятого за наслідками проведеного службового розслідування, оформленого висновком, затвердженого 13.11.2022 начальником УВП начальником арештного дому Державної установи Дніпровська установа виконання покарань №4.
Згідно з вказаним висновком під час службового розслідування були встановлені обставини вчинення позивачем як вартовим ув`язненого у закладі МОЗ дисциплінарного проступку.
Так, відповідно до висновку 14.10.2022 о 07 годині 00 хвилин до чергової частини Державної установи Дніпровська установа виконання покарань №4 надійшло повідомлення від начальника варти з охорони в КНП Міська клінічна лікарня (№16) Шевченка О.О. про те, що військовополонений ОСОБА_2 залишив межі лікувального закладу. Відсутність постійного спостереження (особовий склад варти спав одночасно) дало можливість військовополоненому скоїти втечу з-під варти.
Судом враховано, що позивач скористався своїм правом відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, пункту 4 розділу V Порядку №356/5 та в рамках службового розслідування надав пояснення.
За наслідками проведеного службового розслідування зроблено висновки про порушення позивачем службової дисципліни, порушенні вимог пункту 6, пункту 11 частими 1 статті 18 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України, пункту 3 глави 4 розділу IX наказу Міністерства юстиції України від 17 серпня 2018 року № 48/5-дск Про затвердження Інструкції з організації охорони кримінально-виконавчих установ закритого типу Державної кримінально-виконавчої служби України, абзацу 2 пункту 3 глави 9 розділу ІІ, абзацу 2 пункту 6 глави 9 розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України від 13.12.2019 №73/5-дск.
Таким чином, саме за вчинення дисциплінарного проступку, що виявилось у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій служби України.
Отже, порушень вимог чинного законодавства під час проведення службового розслідування та складання висновку судом не встановлено.
Відповідно до пунктів 6, 11 частини першої статті 18 Закону №2713-ІV посадові та службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів зобов`язані забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і на прилеглих до них територіях та вимагати від засуджених і осіб, узятих під варту, інших осіб виконання ними обов`язків, установлених законом; забезпечувати охорону, ізоляцію та нагляд за засудженими і особами, узятими під варту; здійснювати заходи щодо розшуку осіб, які вчинили втечу з установ виконання покарань і слідчих ізоляторів, та засуджених, які ухиляються від покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.
Відповідно до пункту 3 глави 4 розділу IX наказу Міністерства юстиції України від 17.08.2018 №48/5-дск Про затвердження Інструкції з організації охорони кримінально-виконавчих установ закритого типу Державної кримінально-виконавчої служби на особовий склад варти покладаються обов`язки по забезпеченню охорони, нагляду за засудженими у закладі охорони здоров`я, вони зобов`язані нести постійне спостереження за палатою, куди поміщено засудженого, підступами до входу в палату.
Відповідно до пункту 6 глави 9 розділу ІІ наказу від 13.12.2019 №73/5-дск Про затвердження Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України про результати несення служби начальник варти доповідає ЧПНСІ кожні дві години згідно з графіком постової відомості варти, при ускладненні обстановки або надзвичайних обставинах - негайно.
Суд звертає увагу, що позивачем у своїх поясненнях від 20.10.2022 вказано, що весь склад варти вночі перебував у палаті, де був поміщений військовополонений ув`язнений, та не заперечується та обставина, що приблизно о 02 год 20 хв. він заснув та приблизно о 05 год 00 хв. прокинувся, після чого почались пошуки ув`язненого.
Отже, фактично позивачем не заперечується, що особовий склад варти спав одночасно, що надало можливість військовополоненому скоїти втечу з-під варти.
Судом не беруться до уваги доводи позивача про те, що розстановка особового складу передбачала несення служби вартовими 24 години без перерви на відпочинок та харчування, чим порушено вимоги ст.66 КЗпП України, адже відповідно до Інструкції з організації охорони кримінально-виконавчих установ закритого типу Державної кримінально-виконавчої служби на особовий склад варти покладаються обов`язки по забезпеченню охорони, нагляду за засудженими у закладі охорони здоров`я, вони зобов`язані нести постійне спостереження за палатою, куди поміщено засудженого, підступами до входу в палату. Норми Кодексу законів про працю до спірних правовідносин не застосовуються.
До того ж, як вбачається з висновку службового розслідування, начальником варти сташим лейтенантом ОСОБА_4 не розподілено час для відпочинку варти протягом доби та час для прийому їжі. Разом з тим, позивач не позбавлений був права підняти таке питання перед начальником варти та з`ясувати можливість надання часу для прийому їжі та відпочинку окремо від інших вартових, забезпечиши тим самим належну охорону військовополоненого. До того ж, будучі у складі варти на посаді інспектора з охорони кримінально-виконавчої служби позивач повинен бути обізнаним з правилами несення служби та організацією охорони ув`язнених, в даному випадку військовополоненого.
На переконання суду, подія втечі військовополоненого з-під варти, що відбулась 14.10.2022, стала можливою внаслідок безвідповідального ставлення, в даному випадку, позивача до виконання своїх службових обов`язків, оскільки ним не забезпечено спостереження за ув`язненим, за палатою, куди поміщено вказаного військовополоненого, підступами до входу в палату, що у сукупності свідчить про неналежне ставлення до виконання покладених завдань.
Посилання позивача на відсутність відеоспостереження у палаті, судом до уваги не береться адже, не змінює суті допущеного ним проступку.
Також суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що не було проведено інструктажу, оскільки за змістом пояснень позивача від 20.10.2022, він особисто розписався у книзі інструктажів співробітників, котрі несуть службу в закладах МОЗ.
Попри те, що позивач категорично заперечує обґрунтування викладених у висновку службового розслідування обставин щодо неналежного ставлення до виконання своїх службових обов`язків, суд разом із тим вважає, що пояснення позивача, що надані ним рамках службового розслідування, у сукупності із доводами, зазначеним у позові, таких обставин не спростовують.
Належних доказів на спростування висновків відповідача про порушення вимог пункту 6, пункту 11 частими 1 статті 18 Закону №2713-ІV, пункту 3 глави 4 розділу IX наказу Міністерства юстиції України від 17 серпня 2018 року № 48/5-дск, пункту 6 глави 9 розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України від 13.12.2019 №73/5-дск позивачем не наведено, матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що службова дисципліна зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати Присягу працівника, статути і накази; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою.
Однак, позивачем ані під час проведення службового розслідування, ані в ході судового розгляду не доведено належними та допустимими доказами, в розумінні норм ст.ст. 72-74 КАС України, належного виконання своїх обов`язків як вартового по охороні ув`язненого, в тому числі щодо забезпечення постійного спостереження за ув`язненим, за палатою, куди поміщено вказаного військовополоненого, підступами до входу в палату, задля виконання поставлених завдань вартової служби.
Поряд з цим, з висновку службового розслідування вбачається, що позивач вже притягувався до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов`язків (наказ від 02.07.2022 №90/ОС/СТ-22).
За таких обставин, дії позивача як працівника Державної кримінально-виконавчої служби, встановлені службовим розслідуванням, є безумовним свідченням порушення позивачем службової дисципліни внаслідок безвідповідального ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та особистої недисциплінованості, оскільки порушення дисципліни, недотримання ним вимог законодавства трапляються з ним не вперше, тим паче вказана подія відбулася в умовах воєнного стану, тому з урахуванням поведінки позивача та стану дотримання ним службової дисципліни, суд вважає, що застосування відповідачем до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним та обґрунтованим. Захід дисциплінарного впливу, який застосований до позивача є співмірним з тяжкістю вчиненого ним дисциплінарного проступку.
Висновок службового розслідування у цій справі містить обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між переліченими неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, а також про ставлення його до вчиненого.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами доводи на обґрунтування підстав неправомірності оспорюваних наказів.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин, суд вважає, що накази Державної установи Дніпровська установа виконання покарань (№4) №169/ОС/СТ-22 від 03.11.2022 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення та від 03.11.2022 року №213/ОС-22 про звільнення позивача зі служби відповідають вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Позовні вимоги про зобов`язання відповідача поновити позивача на посаді молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 04.11.2022 по день поновлення на службі не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 13.03.2023.

Суддя Н.Є. Калугіна