Справа № 400/4204/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

13 березня 2023 р.справа № 400/4204/21

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в загальному позовному провадженні, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомпершого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури, вул. Спаська, 28, м. Миколаїв, 54030,

в інтересах держави в особіМиколаївської районної державної адміністрації, вул. Одеське шосе, 18-А, м. Миколаїв, 54036

до відповідачаМиколаївської районної ради Миколаївської області, Одеське шосе, 18-А, м. Миколаїв, 54036,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачатретя особа 1: державне підприємство "Миколаївське лісове господарство", вул. Ганни Дивіної, 2, корп. В, м. Миколаїв, 54031, третя особа 2: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, проспект Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, третя особа 3: Мішково-Погорілівська сільська рада, вул. Миру, 38, с. Мішково-Погорілове, Вітовський район, Миколаївська область, 57214,

провизнання протиправним та нечинним рішення від 15.02.19 р. № 8

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник керівника Миколаївської обласної прокуратури (надалі прокурор) звернувся з позовом в інтересах держави в особі Миколаївської районної державної адміністрації (надалі - позивач або Миколаївська РДА) до Миколаївської районної ради Миколаївської області (надалі відповідач або Миколаївська райрада), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача державне підприємство Миколаївське лісове господарство (надалі третя особа 1 або ДП МЛГ), Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (надалі третя особа 2 або ГУ ДГК у Миколаївській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Мішково-Погорілівська сільська рада (надалі - третя особа 3 або Мішково-Погорілівська сільрада), в якому просить суд визнати протиправним та нечинним рішення Вітовської районної ради від 15 лютого 2019 р. № 8 Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних утворень села Мішково-Погорілове, Мішково-Погорілівської сільської ради, Вітовського району Миколаївської області.

Свої вимоги прокурор обґрунтував тим, що ним при виконанні повноважень визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України Про прокуратуру було виявлено порушення інтересів держави у сфері земельних правовідносини при розширенні адміністративних меж с. Мішково-Погорілове. Так, спірним рішенням Вітовської районної ради від 15 лютого 2019 р. № 8 було затверджено проект землеустрою, яким збільшено межі с. Мішково-Погорілове на 585,5368 га, в тому числі за рахунок земельної ділянки площею 34 га, яка належить до земель державного лісового фонду і знаходиться в постійному користуванні третьої особи 1. Прокурор вважає, що проект землеустрою порушує вимоги Земельного кодексу України (надалі ЗК України) та Закону України Про землеустрій, так як він не був погоджений Вітовською районною державною адміністрацією (надалі Вітовська РДА) та прийнятий без врахування інтересів постійного землекористувача - ДП МЛГ. Крім цього, проект землеустрою фактично передає у комунальну власність територіальної громади села земельну ділянку державної власності із зміною її цільового призначення, що суперечить приписам ЗК України.

Відповідач подав відзив, в якому позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. На думку відповідача, прокурор недостатньо аргументував наявність підстав для подання ним позову в інтересах держави в особі Миколаївської РДА, так як ним не надано доказів того, що остання не має наміру самостійно звернутися до суду для захисту своїх інтересів. По суті спору відповідач пояснив, що після прийняття Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 6 вересня 2012 р., районні державні адміністрації втратили право на розпорядження землями сільськогосподарського призначення та лісового фонду в межах населених пунктів у зв`язку з чим відповідач не мав обов`язку отримувати погодження проекту землеустрою від Миколаївської РДА. Помилковими є доводи прокурора про те, що спірне рішення позбавляє ДП МЛГ права користування земельною ділянкою, адже за приписами ст. 117 ч. 3 ЗК України, включення земельної ділянки у межі села не тягне за собою припинення права користування (а. с. 90-96).

У відповіді на відзив прокурор пояснив, що подання ним позову на захист інтересів держави пояснюється бездіяльністю Миколаївської РДА з цього приводу, що є цілком достатньою підставою для представництва ним інтересів держави в суді. У відзиві відповідач помилкового посилається на норми ЗК України та Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності, так як вони регулюють питання передачі конкретних земельних ділянок у власність або користування, тоді як предметом позову є рішення про розширення меж адміністративно-територіального утворення (а. с. 100-107).

Треті особи 1, 2, 3 правом подати пояснення не скористались.

Справа розглянута за правилами загального позовного провадження із особливостями провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів, визначених ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Прокурор, позивач і третя особа 1 клопотали про розгляд справи в письмовому провадженні (а. с. 142, 146, 201, 202, 217).

В судовому засіданні представник третьої особи 3 заперечила проти задоволення позову, так як вважає, що спірна земельна ділянка площею 34 га відноситься до земель комунальної власності, розпорядження якою не потребує згоди позивача.

Інші учасники справи своїх представників для участі в судовому засіданні не направили.

На підставі ст. 205 ч. 9 КАС України справа розглянута в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Рішенням Вітовської районної ради від 15 лютого 2019 р. № 8 Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних утворень села Мішково-Погорілове, Мішково-Погорілівської сільської ради, Вітовського району Миколаївської області (надалі - Рішення № 8) затверджено відповідний проект землеустрою (а. с. 19-26).

Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 р. Про утворення та ліквідацію районів вирішено ліквідувати Вітовський район Миколаївської області та утворити Миколаївський район, до якого увійшла Мішково-Погорілівська територіальна громада. На теперішній час правонаступником прав та обов`язків Вітовської районної ради Миколаївської області в спірних правовідносинах є Миколаївська райрада.

Як слідує з проекту землеустрою і додатків до нього, розширення меж с. Мішково-Погорілове відбулось в тому числі за рахунок земельної ділянки площею 41,1823 га, до якої, в свою чергу, входить земельна ділянка площею 34 га земель державного лісового фонду, користувачем якої є ДП МЛГ.

Згідно з інформацією Управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації від 20 листопада 2020 р. (а. с. 57), земельна ділянка площею 34 га входить в межі лісового заказника місцевого значення Мішково-Погорілове. Охоронним зобов`язанням від 26 грудня 2008 р. заказник переданий під охорону ДП МЛГ (а. с. 63).

Як визначено ст. 173 ЗК України в редакції чинній на час прийняття Рішення № 8, межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць. Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів. Включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, крім земельних ділянок, визначених частиною четвертою цієї статті. Землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади. Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з Державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та про відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Відповідно до ст. 46 ч. 8 Закону України Про землеустрій у відповідній редакції, проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці підлягає погодженню сільськими, селищними, міськими, районними радами, районними державними адміністраціями, за рахунок території яких планується здійснити розширення її меж. У разі розширення меж населеного пункту за рахунок території, яка не входить до складу відповідного району, або якщо районна рада не утворена, проект погоджується з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією.

Таким чином, зміни меж адміністративно-територіальних одиниць та населених пунктів відбуваються за проектами землеустрою, які мають погоджуватись тим органом виконавчої влади або місцевого самоврядування, за рахунок земель яких здійснюється така зміна.

На час прийняття Рішення № 8 с. Мішково-Погорілове входило в межі Вітовської РДА, яка в наступному була реорганізована шляхом приєднання до Миколаївської РДА.

З листа Вітовської РДА від 15 жовтня 2020 р. слідує, що проект землеустрою нею не погоджувався, такого погодження в наступному не надавала і Миколаївська РДА (а. с. 55).

Проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць розробляються для створення повноцінного життєвого середовища та створення сприятливих умов їх територіального розвитку, забезпечення ефективного використання потенціалу територій із збереженням їх природних ландшафтів та історико-культурної цінності, з урахуванням інтересів власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, і затвердженої містобудівної документації (ст. 46 ч. 2 Закону України Про землеустрій).

Наведена норма не конкретизує в якій спосіб повинно відбуватись врахування інтересів власників та землекористувачів: або шляхом погодження проекту землеустрою, або шляхом надання своєї згоди на вилучення земельної ділянки.

Як вже зазначалось, користувачем земельної ділянки площею 34 га є ДП МЛГ, яке листом від 20 жовтня 2020 р. повідомило прокурора, що проект землеустрою до нього не надходив, згоди в будь-якій формі на розширення меж с. Мішково-Погорілове за рахунок цієї земельної ділянки воно не надавало.

Таким чином, проект землеустрою, який за приписами Закону України Про землеустрій мав бути погоджений Вітовською РДА або після реорганізації Миколаївською РДА та враховувати інтереси як постійного землекористувача ДП МЛГ, такого погодження не отримав і відсутні докази того, що третя особа 1 вважає передачу земельної ділянки площею 34 га такою, що враховує її інтереси.

За приписами ст. 83 ч. 5 п. а ЗК України, територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі передачі їм земель державної власності.

Включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, крім земельних ділянок, визначених частиною четвертою цієї статті. Землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади. Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з Державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та про відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки (ст. 173 ч. 3, 4 ЗК України).

Відповідно до ст. 117 ч. 2 ЗК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Таким чином, ЗК України забороняє передавати у комунальну власність земельні ділянки державної власності, які перебувають в постійному користуванні державних підприємств, що має місце в даному спорі.

Складовою частиною проекту землеустрою щодо встановлення і зміни меж населеного пункту є перелік земельних ділянок державної власності (із зазначенням їх кадастрових номерів, місцезнаходження, площі та цільового призначення), які переходять у комунальну власність відповідної територіальної громади (ст. 46 ч. 13 Закону України Про землеустрій).

Проект землеустрою затверджений Рішенням № 8, містить перелік земельних ділянок державної власності, які переходять у комунальну власність, до якого включено земельну ділянку площею 41,1823 га, складовою частиною якої є земельна ділянка площею 34 га (а. с. 30-31).

Вважаючи, що дана земельна ділянка перейшла в її власність, рішенням № 15 від 6 березня 2019 р. Мішково-Погорілівська сільрада надала дозвіл на виготовлення проектів землеустрою 52 фізичним особам (а. с. 36-40).

Таким чином, Рішення № 8 фактично передає у комунальну власність земельну ділянку державного лісового фонду із зміною її цільового призначення і відповідач вже розпорядився нею, надавши дозволи на виготовлення проектів землеустрою.

Посилання відповідача на норми Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності суд знаходить безпідставними, так як даним законом вносились зміни до низки нормативних актів, в тому числі ЗК України, але вони не змінили вищенаведених норм.

Що стосується заперечень відповідача з приводу безпідставності подання позову прокурором, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 53 ч. 3-5 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

З наявного у справі листування між Миколаївською обласною прокуратурою та Миколаївською РДА вбачається, що прокурор неодноразово звертався до позивача з вимогою вжити заходи представницього характеру з метою захисту інтересів держави, але на більшість листів позивач взагалі не надав відповіді, а з листа від 19 травня 2021 р. слідує, що Миколаївська РДА не вживає таких заходів (а. с. 71-76). Такі обставини суд розцінює як достатню підставу для подання позову прокурором.

На підставі викладеного, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Прокурор просить визнати протиправним та нечинним все Рішення № 8, яким затверджено проект землеустрою про розширення меж с. Мішково-Погорілове на 585,5368 га, але в даній справі розглядалось питання законності затвердження проекту землеустрою тільки в частині земельної ділянки площею 34 га, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині спірної земельної ділянки.

Згідно з ст. 264 ч. 9 КАС України, суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

Резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили. Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду (ст. 265 ч. 1, 2 КАС України).

Прокурор просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у виді сплаченого ним судового збору.

Відповідно до ст. 139 ч. 2 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

На підставі наведеної норми, судовий збір не підлягає стягненню на користь прокурора.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 264, 265 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури (вул. Спаська, 28, м. Миколаїв, 54030, ) в інтересах держави в особі Миколаївської районної державної адміністрації (Одеське шосе, 18-А, м. Миколаїв, 54036, ) до Миколаївської районної ради Миколаївської області (Одеське шосе, 18-А, м. Миколаїв, 54036, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача державне підприємство "Миколаївське лісове господарство" (вул. Ганни Дивіної, 2, корп. В, м. Миколаїв, 54031, ), Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (проспект Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Мішково-Погорілівська сільська рада (вул. Миру, 38, с. Мішково-Погорілове, Вітовський район, Миколаївська область, 57214, ) задовольнити частково.

2. Рішення Вітовської районної ради від 15 лютого 2019 р. № 8 Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних утворень села Мішково-Погорілове, Мішково-Погорілівської сільської ради, Вітовського району Миколаївської області визнати протиправним та нечинним в частині затвердження проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 34 га, яка знаходиться в постійному користуванні державного підприємства Миколаївське лісове господарство (вул. Ганни Дивіної, 2В, м. Миколаїв, 54031, ), а в іншій частині залишити без змін.

3. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог розділу VI п. 3 "Прикінцеві положення" КАС України.

Суддя А. О. Мороз