Справа № 420/15020/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 березня 2023 року

м. Київ

справа №420/15020/21

адміністративне провадження № К/990/33204/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Реви Дмитра Сергійовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі №420/15020/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив стягнути з Верховної Ради України моральну шкоду внаслідок незаконного звільнення у сумі 1 200 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою Верховної Ради України від 29.09.2016 року позивача звільнено з посади судді Київського районного суду м. Одеси за порушення присяги. Не погодившись із вказаним рішенням, позивач оскаржив своє звільнення в судовому порядку та рішенням Верховного Суду від 11 травня 2018 року, яке набрало законної сили 13 листопада 2018 року по справі №800/532/16, визнано незаконною і скасовано постанову відповідача.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, адвокат позивача звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 28 листопада 2022 року засобами поштового зв`язку.

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Реви Дмитра Сергійовича у справі №420/15020/21 залишено без руху із наданням скаржнику строку у десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги. Зокрема, позивачу необхідно було уточнити вимоги до суду касаційної інстанції щодо рішень, які ним оскаржуються.

На виконання цієї ухвали та в межах наданого строку представник ОСОБА_1 - адвокат Рева Дмитро Сергійович усунув недоліки в повному обсязі та надав до суду касаційну скаргу в новій редакції, в якій просив суд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі №420/15020/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Між тим, ухвалою Суду від 30 січня 2023 року строк для усунення недоліків було продовжено, з огляду на відсутність у касаційній скарзі належного обґрунтування підстав її подання.

На виконання указаної ухвали Суду скаржник подав уточнену касаційну скаргу 22 лютого 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути з таких підстав.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Як на підставу звернення до Верховного Суду скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норми права без урахування низки постанов Верховного Суду, в яких сформовані висновки у подібних правовідносинах.

Однак скаржник не вказав, які саме норми права суд апеляційної інстанції застосував без урахування висновку Верховного Суду. Одночасно з цим, у скарзі взагалі відсутнє мотивування подібності правовідносин у цій справі та справах, на які покликається скаржник.

Наведене обґрунтування підстав звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

У цьому контексті Суд наголошує на тому, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Водночас подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Оскільки скаржник, посилаючись на постанови Верховного Суду, не обґрунтував, що ця постанова ухвалена у справі з подібними правовідносинами із цією справою, а також не зазначив норми матеріального права, які суд апеляційної інстанції застосував без урахування висновку Верховного Суду, то суд констатує, що у касаційній скарзі не викладені підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Варто зазначити, що суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження. Цей обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

До того ж, як вбачається з матеріалів касаційної скарги, представник скаржника - Рева Дмитро Сергійович отримав ухвалу Суду від 30 січня 2023 року на наступний день, тобто 31 січня 2023 року через підсистему Електронний Суд.

Проте, заяву на усунення недоліків касаційної скарги та уточнену касаційну скаргу направив до Суду лише 22 лютого 2023 року, попри те, що ухвалою Суду визначався строк на усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Із клопотання про поновлення пропущеного строку скаржник не звертався.

Тож, указана обставина також слугує підставою для повернення скаржникові касаційної скарги.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі №420/15020/21.

На підставі наведеного і керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Реви Дмитра Сергійовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі №420/15020/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про відшкодування моральної шкоди повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк,

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду