Справа № 420/18294/22
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/18294/22
Головуючий в 1 інстанції: Хурса О. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Малиновської окружної прокуратури міста Одеси на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2022 у справі №420/18294/22 за позовом заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Товариства з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» про визнання незаконними та скасування рішень, припинення права на виконання будівельних робіт

У С Т А Н О В И В:

15.12.2022 заступник керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Управління ДАБК ОМР щодо видачі ТДВ «ВБМО «Одесбуд» дозволу на виконання будівельних робіт від 03.04.2020 за №ОД20 на об`єкт «Будівництво 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 35 (1 черга будівництва);

- визнати незаконним та скасувати рішення Управління ДАБК ОМР щодо видачі ТДВ «ВБМО «Одесбуд» дозволу на виконання будівельних робіт від 03.04.2020 за №ОД70 на об`єкт «Будівництво 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 35 (2 черга будівництва);

- припинити право ТДВ «ВБМО «Одесбуд» на виконання будівельних робіт з будівництва 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 35, яке виникло на підставі дозволу Управління ДАБК ОМР від 03.04.2020 за №ОД20;

- припинити право ТДВ «ВБМО «Одесбуд» на виконання будівельних робіт з будівництва 2-секційного 16-поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгівельними та офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Пестеля, 35, яке виникло на підставі дозволу Управління ДАБК ОМР від 03.04.2020 за №ОД70.

Обґрунтовуючи право на звернення до суду заступник керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси вказував, що єдиним органом державної влади, який реалізує державну політику у сфері державного архітектурно-будівельного нагляду, є Державна інспекція архітектури та містобудування України. Вказаний державний орган наділено повноваженнями щодо скасування рішень Управління ДАБК Одеської міської ради про видачу дозволу на виконання будівельних робіт. Однак, таким суб`єктом владних повноважень не вжито заходів стосовно скасування спірних рішень Управління ДАБК Одеської міської ради.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2022 у справі №420/18294/22 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Товариства з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «ОДЕСБУД» про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції, з посиланням на п.1 ч.1 ст.170 КАС України, виходив із того, що заступник керівника Малиновської окружної прокуратури звернувся в інтересах ДІАМ з вимогою про скасування рішень, які стосуються прав та інтересів співвідповідача ТДВ «ВБМО «Одесбуд». Водночас, за приписами статті 21 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» право судового оскарження рішень органів державного нагляду (контролю) надано лише суб`єкту господарювання. Відтак, Державна інспекція архітектури та містобудування України, як суб`єкт владних повноважень, не наділена правом на звернення до суду з даними позовними вимогами.

Не погодившись із вищеозначеним судовим рішенням Малиновською окружною прокуратурою міста Одеси подано апеляційну скаргу в якій зазначено, що ухвалюючи спірне судове рішення окружним адміністративним судом: не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; не правильно застосовано норми матеріального чи порушено норми процесуального права; висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому позивач просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2022, а справу №420/18294/22 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в позовній заяві докладно освітлено інтерес держави та підстави для представництва такого інтересу прокуратурою в суді. Однак, в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено, що інтересу держави та підстав для представництва у прокурора немає. Як стверджує прокурор, єдиним органом державної влади, який реалізує державну політику у сфері державного архітектурно-будівельного нагляду, є Державна інспекція архітектури та містобудування України. Вказаний державний орган наділено повноваженнями щодо скасування рішень Управління ДАБК Одеської міської ради про видачу дозволу на виконання будівельних робіт. Також, позивач зазначає, що спірні рішення Управління ДАБК Одеської міської ради щодо видачі ТОВ «ВБМО «Одесбуд» дозволу на виконання будівельних робіт стосуються не лише прав та обов`язків суб`єкта містобудування, а й зачіпають інтереси держави у сфері регулювання містобудівної діяльності та прав необмеженого кола осіб майбутніх покупців квартир. Крім того, на думку скаржника, положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено можливість оскарження рішення про надання дозволу на виконання будівельних робіт, як дозвільного документу на початок виконання будівельних робіт, а також припинення права на виконання будівельних робіт на підставі судового рішення, не обмежуючи, при цьому, суб`єктів оскарження виключно суб`єктами господарювання. До того ж, скаржник акцентує увагу на тому, що висновки Верховного Суду, які викладено в постановах від 25.05.2022 у справі №723/1009/18, від 20.04.2022 у справі №826/16127/16, не є релевантними по відношенню до спірних правовідносин.

Згідно із поданим ТОВ «ВБМО «Одесбуд» до суду апеляційної інстанції відзивом на апеляційну скаргу, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2022 у справі №420/18294/22 є законною та обґрунтованою. Зокрема, як стверджує відповідач спірні дозволи є актами індивідуальної дії, право на оскарження яких надано особі відносно якої їх видано, або які безпосередньо стосуються її прав, свобод та інтересів. Також, суб`єкт господарювання наголошує, що Державна інспекція архітектури та містобудування України не наділена правом на звернення до суду з даними позовними вимогами.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з урахуванням такого.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Право на звернення до суду гарантовано статтею 5 КАС України, згідно із частиною 3 якої до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює:

1) підтримання публічного обвинувачення в суді;

2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку;

3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру».

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Частиною першою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:

1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом;

2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування вказаної конституційної норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не лише в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Відтак, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

З огляду на вищевикладене, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в одному з двох випадків:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у вказаних двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному конкретному випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, та які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

За змістом частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як такому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «Одесбуд» видано дозволи на виконання будівельних робіт від 03.04.2020 №ОД 20, №ОД70.

15.09.2022 прокурор Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ознайомився із проектною документацією на об`єкт нерухомості та установлено, що рішення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо видачі дозволів на виконання будівельних робіт від 03.04.2020 №ОД 20, №ОД70 є незаконними, а право ТОВ «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «Одесбуд» на виконання будівельних робіт за такими дозвільними документами має бути припинено.

У зв`язку з чим, Малиновською окружною прокуратурою міста Одеси в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Державної інспекції архітектури та містобудування України надіслано лист від 16.09.2022 №51-5741вих-22, у якому окреслено порушення містобудівного законодавства та викладено прохання повідомити про вжиті заходи щодо їх усунення.

За наслідками розгляду означеного звернення Державною інспекцією архітектури та містобудування України на адресу Малиновської окружної прокуратури міста Одеси надіслано відповідь (лист від 29.09.2022), у якій зазначено, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». З урахуванням наведеного адресату повідомлено, що протягом дії воєнного стану правових підстав для здійснення заходів державного нагляду (контролю) не вбачається.

Уважаючи, що підстави для представництва в суді інтересів держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України наявні, Малиновською окружною прокуратурою міста Одеси, на виконання приписів ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», на адресу Державної інспекції архітектури та містобудування України надіслано відповідне повідомлення від 13.12.2022 №51-8122вих-22.

Отже, в досліджуваній частині порядок звернення прокурора до суду з даною позовною заявою дотримано.

Стосовно висновку суду першої інстанції про те, що Державна інспекція архітектури та містобудування України не наділена правом на звернення до суду з даними позовними вимогами, апеляційний суд зазначає таке.

Як установлено колегією суддів та зазначено вище, у межах спірних правовідносин заступник керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси звернувся до Одеського окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України із позовною заявою про визнання незаконними та скасування рішень Управління ДАБК ОМР щодо видачі ТДВ «ВБМО «Одесбуд» дозволів на виконання будівельних робіт від 03.04.2020 за №ОД20, від 03.04.2020 за №ОД70, а також припинення права ТДВ «ВБМО «Одесбуд» на виконання будівельних робіт, яке виникло на підставі таких дозволів.

Право на звернення до суду та способи судового захисту визначено статтею 5 КАС України.

Механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт визначено Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466, відповідно до п.32 якого рішення органів державного архітектурно-будівельного контролю про видачу або анулювання дозволу на виконання будівельних робіт може бути розглянуто ДІАМ у порядку нагляду (без права видачі дозволу) або оскаржено до суду.

Згідно із пунктом 32-1 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466, дозвіл на виконання будівельних робіт може бути анульовано органом державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, про скасування містобудівних умов та обмежень та/або припинення права на виконання будівельних робіт.

Відповідно до підпункту 11 пункту 6 Положення про Державну інспекцію архітектури та містобудування України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 № 1340, Державна інспекція архітектури та містобудування України для виконання покладених на неї завдань, зокрема, має право проводити претензійно-позовну роботу, звертатися до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів.

Отже, вищенаведеними законодавчими приписами Державній інспекції архітектури та містобудування України надано право на звернення до суду з позовом.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінку наявності у Державної інспекції архітектури та містобудування України повноважень на звернення до суду із заявленими прокурором в даному позові вимогами в призмі вищенаведених законодавчих приписів.

З огляду на означене, суд апеляційної інстанції уважає передчасними висновки окружного адміністративного суду стосовно того, що Державна інспекція архітектури та містобудування України не наділена правом на звернення до суду із заявленими в межах даного спору позовними вимогами.

Відносно висновку суду першої інстанції про те, що оскаржувані прокурором рішення Управління ДАБК ОМР щодо видачі ТДВ «ВБМО «Одесбуд» дозволів на виконання будівельних робіт від 03.04.2020 за №ОД20, від 03.04.2020 за №ОД70 стосуються прав та інтересів ТДВ «ВБМО «Одесбуд» та лише вказаним суб`єктом господарювання можуть бути оскаржені до суду, колегія суддів вказує про таке.

Так, дійсно оскаржувані в даній справі рішення Управління ДАБК ОМР щодо видачі ТДВ «ВБМО «Одесбуд» дозволів на виконання будівельних робіт від 03.04.2020 за №ОД20, від 03.04.2020 за №ОД70 є правовими актами індивідуальної дії, які породжують права й обов`язки тільки для того суб`єкта, якому їх адресовано.

Водночас, апеляційним судом установлено, що обґрунтовуючи підстави звернення до суду з даним позовом прокурор вказував про наявність в межах спірних правовідносин інтересу держави.

Зокрема, як наголошує прокурор, незаконне проведення будівельних робіт, які суперечать вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Державним будівельним нормам, підриває гарантовані державою засади та авторитет самої держави, створює небезпеку для життя та здоров`я людей.

Натомість, судом першої інстанції вказаних обставин не перевірено.

У контексті означеного колегія суддів відмічає, що якщо очевидних ознак відсутності інтересу держави на стадії відкриття провадження не встановлено, суд, за наявності інших законних передумов, відкриває провадження. Якщо очевидні ознаки відсутності такого інтересу виявлено після відкриття провадження, суд має право закрити провадження.

Якщо наявний сумнів щодо інтересу держави, то суд повинен розглянути справу по суті.

Крім того, судом першої інстанції не перевірено наявності в даному випадку бездіяльності Державної інспекції архітектури та містобудування України в контексті положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану», згідно із яким припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Відтак, оскільки окружним адміністративним судом залишено поза увагою обставини, які мають важливе значення під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, колегія суддів уважає, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі є передчасним.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Колегією суддів установлено, що суду першої інстанції не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Означене, з урахуванням приписів п.1 ч.1 ст.320 КАС України, є підставою для скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2022 у справі №420/18294/22 про відмову у відкритті провадження та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 53, 170, 292, 311, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Малиновської окружної прокуратури міста Одеси задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2022 у справі №420/18294/22 про відмову у відкритті провадження скасувати.

Справу №420/18294/22 направити для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Крусян А.В.