Справа № 380/19114/22
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року

справа №380/19114/22

провадження № П/380/19269/22

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 13.12.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3273 «Про державну службу», п. п. 10, 12 Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу» на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №308/7.4-22/37 від 01.12.2022 та довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №73/7.4-22/38 від 03.11.2022, №228/7.4-22/37 від 03.11.2022 та №13-70-05/38-66 від 03.11.2022 з часу звернення за призначенням пенсії, тобто з 08.12.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із досягненням пенсійного віку позивачу призначено пенсію за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення". 30.09.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. Рішенням від №723 від 13.12.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області позивачці відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. На переконання позивача, рішення відповідача щодо відмови у переведенні на пенсію державного службовця є протиправним, оскільки ним дотримані всі вимоги встановлені законодавством для переведення на вказаний вид пенсії. В зв`язку з цим, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 03.01.2023 позовну заяву залишено без руху, а позивачеві надано строк для усунення виявлених недоліків (десять днів з дня вручення цієї ухвали).

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки.

Ухвалою суду від 10.01.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачам запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

31.01.2023 за вх.№6642 від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, позовні вимоги заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що позивачці призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV. 08.12.2022 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії/переведення на інший вид пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Рішенням №723 від 13.12.2022 ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовило у такому перерахунку пенсії. Відповідач посилається на норми статті 90 Закону від 10.12.2015 №889-VIII, відповідно до яких пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-ІV. Оскільки у позивачки відсутній стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу №889-VIII, тому немає підстав на переведення позивачку на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII.

08.02.2023 за вх.№8820 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що відповідно п.п. 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 передбачено право державних службовців на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 3732 та стосується державних службовців, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Статтею 25 Закону № 3732 визначено сім категорій посад державних службовців, які вони могли обіймати у відповідних державних органах, та передбачено, що віднесення існуючих на той час посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом. З огляду на положення пунктів 10, 12 розділу ХІ Закону № 889 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 мають особи, які на день набрання чинності Законом № 889 (на 01.05.2016) мали відповідний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Згідно статті 3 Закону № 889 його дія не поширюється, зокрема, на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до статті 569 Митного Кодексу України посадовим особам митних органів присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723.

З огляду на наведене, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 , з 29.09.1978 і донині проходить службу на різних посадах в органах державної митної служби (підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_2 ).

15.06.1995 прийнято присягу державного службовця.

За час проходження публічної служби ОСОБА_1 присвоєно:

- 17.06.1997 персональне звання «Радник митної служби 3 рангу»

- 30.11.1998 персональне звання «Радник митної служби 2 рангу»;

- 30.02.2004 персональне звання «Радник митної служби 1 рангу»;

- 04.03.2014 спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І рангу»;

- 06.05.2021 спеціальне звання «Радник митної служби І рангу»;

ОСОБА_1 , отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

08.12.2022 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

За результатами розгляду заяви позивачки від 08.12.2022, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято Рішення про відмову в перерахунку о/р НОМЕР_3 від 13.12.2022, відповідно до якого, вирішено відмовити ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VII.

Рішення мотивоване тим, що відповідно до ст. 569 Митного кодексу України посадовим особам митних органів присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, віднесених до категорій державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Закон №889 набрав чинності 01.05.2016, одночасно втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, що передбачав особливості пенсійного забезпечення державних службовців.

Разом з тим, пп. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 передбачено переживаючу дію статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, тобто законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у особи є право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII визначали, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 (день набрання чинності Законом №889-VIII) певного стажу держслужби (10 років для осіб, що станом на цю дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

У період проходження позивачем публічної служби в органах державної митної служби до 01.05.2016 року діяв Порядок обчислення стажу державної служби, затв. постановою КМУ від 03.05.1994 №283 (далі Постанова №283). Постанова №283 втратила чинність з 01.05.2016 у зв`язку із набранням чинності Постановою КМУ №229 від 25.03.2016, якою визначалися посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби на підставі Закону №889-VIII.

Пункт 2 Порядку №283 визначав, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затв. Постановою КМУ від 25.03.2016 №229 (далі Порядок №229, чинний з 01.05.2016) до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до статті 569 Митного кодексу України (далі МК України, в редакції чинній станом на 01.05.2016) працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Згідно з приписами статті 588 МК України пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на підставі Закону №1058-IV, а 28.12.2022 звернулася до територіального органу ПФУ із заявою про переведення його на пенсію державного службовця на підставі Закону №3723-ХІІ. Станом на цю дату (28.12.2022) заявник досяг пенсійного віку, встановленого статтею 37 Закону №3723-ХІІ (мала повних 62 роки) та мала необхідний мінімальний страховий стаж.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області відмовило заявниці в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з тих мотивів, що в позивачки відсутній необхідний стаж на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби, оскільки посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання і ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ; на час виповнення пенсійного віку позивачка не працювала на посадах, віднесених до посад державної служби.

Отже, в цій справі слід перевірити обґрунтованість висновку відповідача щодо відсутності у відповідача необхідного стажу державної служби, тобто наявності/відсутності підстав для зарахування періоду роботи в митних органах на посадах, на яких присвоєно спеціальні/персональні звання, до стажу державної служби.

Оцінюючи аргументи відповідача на обґрунтування законності його рішення суд керується такими мотивами:

Закон №889-VIII, котрий набрав чинності 01.05.2016, визначає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII визначають, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби, - 10 років для осіб, що на цю дату обіймали посади державної служби або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи проходили станом на 01.05.2016 на держслужбі, - така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, котрий в іншій частині втратив чинність.

Оцінюючи аргумент відповідача в частині того, що посадові особи, яким присвоєно спеціальні звання, не належать до категорії посад державної служби суд враховує таке:

- норми ст.ст 569, 588 Митного кодексу України (як в редакції, чинній станом на 01.05.2016, так і станом на дату звернення до ПФУ) визначають, що посадові особи органів доходів і зборів, митниці є державними службовцями. При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів, митниці зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- частина вісімнадцята статті 37 Закону №3723-XII передбачає, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку;

- як Порядок №283, так і Порядок №229 визначають, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів митного контролю, державної податкової служби, її територіальних органів.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд в постанові від 29.04.2020 у справі №539/1855/17 наголосив на таких усталених підходах: «Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року (справа № 21-275а13) виснував, що аналіз положень статті 37 Закону №3723-XII, Закону №509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ».

Отже, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в органах державної митної служби зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

15.06.1995 ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця, за період роботи в органах державної митної служби з 30.11.1998 їй присвоєно персональні/спеціальні звання: «Радник митної служби 3 рангу»; персональне звання «Радник митної служби 2 рангу»; персональне звання «Радник митної служби 1 рангу»; спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І рангу»; спеціальне звання «Радник митної служби І рангу».

Суд на підставі записів трудової книжки встановив, що ОСОБА_1 з 29.09.1978 донині працює на різних посадах в органах державної митної служби, йому присвоєні спеціальні звання. Станом на 01.05.2016 позивач :

1) мала понад 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби;

2) займала посаду начальника відділу митного оформлення №2 митного поста «Мостиська», котра відноситься до відповідних категорій посад державних службовців.

Отже, відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII позивач має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. Враховуючи наведені вище мотиви, а також правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Миколаївській області протиправно відмовило позивачці у переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Тому рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області №о/р 73 від 13.12.2022 про відмову в переведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі її заяви від 08.12.2022 є необґрунтованим та незаконним, тому таке слід скасувати.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З метою захисту порушених прав позивача, з урахуванням приписів статті 83 Закону №1788-XII, суд вважає, що відповідача слід зобов`язати перевести з 08.12.2022 (дати звернення) ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ з 18.08.2022 (з дати подання заяви про переведення на інший вид пенсії), врахувавши при обчисленні розміру пенсії вимоги статті 37 №3723-ХІІ та використавши додані до заяви відомості про заробітну плату на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №308/7.4-22/37 від 01.12.2022 та довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №73/7.4-22/38 від 03.11.2022 та №228/7.4-22/37 від 03.11.2022 та №13-70-05/38-66 від 03.11.2022.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідачів необхідно пропорційно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 1984,80 грн, сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №о/р 73 від 13.12.2022 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести з 08.12.2022 (дати звернення) ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ з 18.08.2022 (з дати подання заяви про переведення на інший вид пенсії), врахувавши при обчисленні розміру пенсії вимоги статті 37 №3723-ХІІ та використавши додані до заяви відомості про заробітну плату на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №308/7.4-22/37 від 01.12.2022 та довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №73/7.4-22/38 від 03.11.2022 та №228/7.4-22/37 від 03.11.2022 та №13-70-05/38-66 від 03.11.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.