Справа № 200/4805/22
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року Справа№200/4805/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце перебування: Донецька область, Покровський район, село Миколаївка, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) про

визнання протиправною бездіяльність щодо не зарахуванні до страхового стажу при розгляді заяви №1514 від 09.03.2021 року про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи на КСП «Путь Ілліча» з 15.02.1994 по 20.11.1995 року та з 03 червня 1997 року по 17.07.1997 року; періоду проходження військової служби з 21.11.1995 по 2.06.1997 роки; не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 з повним робочим днем під землею що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 періодів: безоплатні відпустки : 01 дн - 01.2003, 02 дн - 07.2003, 05 дн - 9.2009, 01 дн - 07.2010, 01 дн - 12.2011, 01 дн - 3.2012, 01 дн - 6.2012, 02 дн - 7.2012, 01 дн - 10.2012, 01 дн - 5.2013, 01 дн - 06.2013, 01 дн - 07.2013, 01 дн - 08.2013, 01 дн - 10.2013, 01дн - 12.2013, 02 дн - 02.2014, 02 дн - 03.2014, 01 дн - 04.2014, 02 дн - 08.2014, 02 дн - 09.2014, 03 дн - 10.2014, 01 дн -11.2014, 02 дн - 12.2014, 02 дн - 01.2015, 01 дн - 02 2015, 05 дн - 03.2015; страйки : 04 дн - 04.1998; прогули: 01 дн - 03.2011; учбовий пункт без оплати по підземній тарифній ставці 02 дн -1997 та до потрійного пільгового стажу що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком № 1 з повним робочим днем під землею, з урахуванням статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови КМУ від 17.07.1993 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», періодів участі в антитерористичній операції з: 20.03.2015 по 04.05.2016; з 29.05.2016 по 18.09.2016; з 20.10.2016 по 04.06.2017; з 06.07.2017 по 29.04.2018; з 10.05.2018 по 31.07.2018; з 01.09.2018 по 28.02.2019; з 01.04.2019 по 31.05.2020; з 03.07.2020 по 31.10.2020; з 01.11.2020 по 18.02.2021 - один місяць служби за три місяці;

зобов`язання повторно розглянути заяву від 09.03.2021 року, зареєстровану за №1514 про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8, зарахувавши до пільгового стажу за Списком 1 з повним робочим днем під землею що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8, періодів роботи:

- безоплатні відпустки: 01 дн - 01.2003, 02 дн - 07.2003, 05 дн - 9.2009, 01 дн - 07.2010, 01 дн - 12.2011, 01 дн - 3.2012, 01 дн - 6.2012, 02 дн - 7.2012, 01 дн - 10.2012, 01 дн - 5.2013, 01 дн - 06.2013, 01 дн - 07.2013, 01 дн - 08.2013, 01 дн - 10.2013, 01 дн - 12.2013, 02 дн - 02.2014, 02 дн - 03.2014, 01 дн,- 04.2014, 02 дн - 08.2014, 02 дн - 09.2014, 03 дн - 10.2014, 01 дн - 11.2014, 02 дн - 12.2014, 02 дн - 01.2015, 01 дн 02.2015, 05 дн - 03.2015; страйки : 04 дн - 04.1998; прогули: 01 дн - 03.2011; учбовий пункт без оплати по підземній тарифній ставці 02 дн -1997;

- до потрійного пільгового стажу за Списком №1 з повним робочим днем під землею, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8, статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови КМУ від 17.07.1993 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» періодів участі в антитерористичній операції в потрійному розмірі з: 20.03.2015 по 04.05.2016; з 29.05.2016 по 18.09.2016; з 20.10.2016 по 04.06.2017; з 06.07.2017 по 29.04.2018; з 10.05.2018 по 31.07.2018; з 01.09.2018 по 28.02.2019; з 01.04.2019 по 31.05.2020; з 03.07.2020 по 31.10.2020; з 01.11.2020 по 18.02.2021 - один місяць служби за три місяці роботи на пільговій посаді за Списком №1 з повним робочим днем дід землею що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- до страхового стажу періодів роботи на КСП «Путь Ілліча» з 15.02.1994 по 20.11.1995 року та з 03 червня 1997 по 17.07.1997 та періоду проходження військової служби з 21.11.1995 по 02.06.1997 та призначити пенсію з урахуванням висновків суду,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за результатами розгляду наданих ним документів страховий стаж складає 26 років 03 місяців 12 днів; пільговий стаж становить 23 роки 05 місяців 15 днів. До пільгового стажу не враховано безоплатні відпустки, страйки, прогули, учбовий пункт без оплати по підземній тарифній ставці. Також вказав, що до страхового стажу не враховано період роботи в КСП «Путь Ілліча» з 15.02.1994 по 17.07.1997, так як збігається з періодами навчання з 01.09.1991 по 27.06.1994 та з періодом проходження строкової військової служби з 27.11.1995 по 29.05.1997, підтверджуючої довідки не надано. Вказав, що період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 20.03.2015 по 04.03.2021 зарахований до пільгового що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058, проте зазначений період участі в АТО становить 5 років 11 місяців 15 днів. Вважає, що за участь в АТО йому не зараховано один місяць служби за три місяці відповідно до постанови КМУ від 17.07.1993 року «Про порядок обчислення вислугу років» та статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження строкової військової служби а також час проходження військової служби в особливий період.

Позивач вважає оспорюваний акт суб`єкта владних повноважень прийнятим з порушенням та без урахування фактичних обставин справи, тому звернувся з даним позовом до суду.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позову, оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії прийнято через відсутність стажу роботи позивача на пільгових умовах на момент звернення - 25 років, або 20 років на провідних професіях, або за умов ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 21 квітня 2022 року N 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.11.2022 р. №2738-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 06.02.2023 №8419 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Враховуючи викладене в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року N 9, з урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно п. 4 опублікованих 02.03.2022 року Радою суддів України Рекомендацій щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано усіх доступних працівників, по можливості, перевести на дистанційну роботу.

Місцезнаходження Донецького окружного адміністративного суду визначено м.Слов`янськ Донецької області.

У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, виникнення загрози безпеці, здоров`ю та життю людей, головою Донецького окружного адміністративного суду 26 лютого 2022 року прийнято наказ №14/І-г. Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи. Наказом запроваджено особливий режим роботи з 26 лютого 2022 року до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні без повідомлення сторін).

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України згідно паспорта серія НОМЕР_2 .

Позивач звернувся з заявою про призначення пенсії 09.03.2022 року.

Рішенням відповідача від 12.03.2022 № 1514 позивачу до страхового стажу не враховано період роботи в КСП «Путь Ілліча» з 15.02.1994 по 17.07.1997, оскільки період роботи збігається з періодами навчання з 01.09.1991 по 27.06.1994 та з періодом проходження строкової військової служби з 27.11.1995 по 29.05.1997. Згідно довідки від 04.03.2021 №09-23/970, яка видана «ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська», до пільгового стажу роботи не враховано: безоплатні відпустки : 1дн.- 01.2003, 2дн.-07.2003, 5дн.-9.2009, 1дн.- 07.2010, 1дн.-12.2011, 1дн.-03.2012, 1дн.-06.2012, 2дн.-07.2012, 1дн-10.2012, 1дн.-05.2013, 1дн.-06.2013, 1дн.- 07.2013, 1дн.- 08.2013 , 1дн.-10.2013, 01дн.- 12.2013, 2дн.-02.2014, 2дн.-03.2014, 1дн.-04.2014, 2дн.-08.2014, 2дн.-09.2014, 3дн.-10.2014, 01дн.-11.2014, 2дн.-12.2014, 2дн.- 01.2015, 01дн.-02.2015, 05дн.- 03.2015; страйки: 04дн.-04.1998; прогули: 01 дн.-03.2011; учбовий пункт без оплати по підземній тарифній ставці 2 дн.-1997 рік. Страховий стаж позивача склав 26 років 03 місяці 12 днів, в тому числі пільговий 23 роки 05 місяців 15 днів. В рішенні вказано, що у позивача відсутній встановлений приписами ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільговий стаж у розмірі 25 років, у зв`язку з чим, підстави для призначення йому пенсії відсутні.

Роз`яснено право позивача оскарження вказаного рішення у разі незгоди з його прийняттям.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 позивач:

- 15.02.1994 прийнятий в КСП «Шлях ілліча» слюсарем (наказ від 03.03.1994);

- 17.07.1997 служба в ЗС України з 21 листопада 1995 по 02 червня 1997 (в.б.1139313);

- 17.07.1997 звільнений з КСП за власним бажанням (наказ від 17.07.1997);

- 28.07.1997 прийнятий учнем гірничого робітника підземного з повним робочим днем в шахті на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» (наказ від 27.07.1997 №492к).

Період роботи позивача на ВП «Шахта «Котляревська» підтверджується довідками від 04.03.2021 №09/23-970.

Згідно протоколу розрахунку робота за списком №1 складає 23 роки 05 місяців 15 днів.

В матеріалах справи міститься довідка, видана об`єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки від 18 лютого 2021 №998, відповідно до якої позивач проходить військову службу з 20.03.2015 по теперішній час в складі діючої армії в період бойових дій 05 років 10 місяців 27 днів; приймав участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей: з 20.03.2015 по 04.05.2016, з 29.05.2016 по 18.09.2016, з 20.10.2016 по 04.07.2017, з 06.07.2017 по 29.04.2018, 02 роки 10 місяців 14 днів; приймав безпосередню участь в Операції об`єднаних сих на території Донецької та Луганської областей: з 10.05.2018 по 31.07.2018, з 01.09.2018 по 28.02.2019, з 01.04.2019 по 31.05.2020, з 03.07.2020 по 31.10.2020, 02 роки 06 місяців 06 днів. зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 листопада 2005 року № 383 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (далі по тексту - Порядок № 383), Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі по тексту - Порядок № 637) та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Частиною 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається, працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок), встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, пунктами 1, 2 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Враховуючи, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, при цьому судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності трудової книжки, і зазначена обставина не може позбавити його конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Суд оцінюючи допустимість трудової книжки позивача як доказу в підтвердження її страхового стажу, зазначає про таке.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.6, 1.7 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1-3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до наведених норм позивачем, разом із заявою про призначення пенсії, надані необхідні документи на підтвердження трудового стажу.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно зі ст. 101 Закону України Про пенсійне забезпечення органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 року), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 року № 412), (надалі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції №162 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 року № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 року №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 № 412, не застосовується.

Відповідно до п. 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за №58 (далі-Інструкції №58), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Суд зазначає, що зі змісту наданої позивачем трудової книжки можливо встановити назви підприємств та періоди роботи, з аналізу усіх граф трудової книжки (відомості про накази, реквізити посадових осіб, що вчиняли записи, тощо).

Більше того, органи Пенсійного фонду наділені правом звернення до підприємств із відповідними запитами щодо підтвердження певних відомостей щодо особи, яка звертається за призначенням пенсії, проте, доказів використання такого права відповідачем суду не надано.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці щодо дати її заповнення.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Суд зазначає, що законодавством на сьогоднішній день не врегульовано порядок надання та використання інформації, яка необхідна для підтвердження позивачем права на призначення пенсії коли доступ у позивача до такої інформації відсутній з причин, що не залежать від його волі.

Тобто через законодавчу прогалину не забезпечується захист прав громадян, які, незважаючи на втрату житла та інших соціальних благ, разом з членами своєї родини переїхали на іншу територію України з метою продовжити працювати на благо України.

Крім цього, у рішенні від 08 липня 2004 року у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем "Молдавської Республіки Придністров`я". Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах "Пічкур проти України", "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Пунктом 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731(далі - Порядок № 383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 10 Порядку 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтями 13,62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд зазначає, що до Списку № 1 та Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженого постановами Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, постановами КМУ № 162 від 11.03.1994 та № 36 від 16.01.2003, які діяли у відповідні періоди роботи позивача, були включені посади (професії) на яких працював позивач.

Враховуючи, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж відповідно до вимог чинного законодавства, є трудова книжка, суд приходить висновку, що пільговий характер роботи позивача підтверджується наявними записами у копії трудової позивача.

Таким чином, суд вважає за необхідне зарахувати до страхового стажу позивача період роботи на КСП «Путь Ілліча» з 15.02.1994 по 20.11.1995 та з 03.06.1997 по 17.07.1997, період проходження військової служби з 21.11.1995 по 2.06.1997 року.

Отже, пенсійний орган не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного з`ясування цього питання.

Відмовляючи в призначенні позивачу пенсії, відповідач не забезпечив всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих позивачем документів.

Стосовно не зарахування періодів роботи у зв`язку із наданням відпустки без збереження заробітної плати, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 №713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

Також, Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а та постанові від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що періоди перебування позивача в безоплатній відпустці та прогулі якимось чином пов`язані з виробничою необхідністю, а тому вимоги про зарахування до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею періоди перебування позивача в безоплатній відпустці, прогулі в періоди: 01 дн - 01.2003, 02 дн - 07.2003, 05 дн - 9.2009, 01 дн - 07.2010, 01 дн - 12.2011, 01 дн - 3.2012, 01 дн - 6.2012, 02 дн - 7.2012, 01 дн - 10.2012, 01 дн - 5.2013, 01 дн - 06.2013, 01 дн - 07.2013, 01 дн - 08.2013, 01 дн - 10.2013, 01дн - 12.2013, 02 дн - 02.2014, 02 дн - 03.2014, 01 дн - 04.2014, 02 дн - 08.2014, 02 дн - 09.2014, 03 дн - 10.2014, 01 дн -11.2014, 02 дн - 12.2014, 02 дн - 01.2015, 01 дн - 02 2015, 05 дн - 03.2015, 01 дн - 03.2011 задоволенню не підлягають.

Також, суд вказує, що встановлені перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати, не впливають на факт підтвердження права позивача на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

Період знаходження позивача на навчанні в учбовому пункті без оплати по підземній тарифній ставці 02 дн в 1997, суд вважає також таким, що повинен бути врахованим, оскільки записом у трудовій книжці позивача підтверджений період його роботи з повним робочим днем в шахті, зокрема, з 15.02.1994 на «ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська підтверджений період роботи позивача за професією учнем гірничого робітника з повним робочим днем під землею, а отже вказаний період знаходження позивачем на навчанні 02 дні повинен також бути зарахований позивачу до його пільгового періоду роботи.

Щодо перебування позивача у страйку, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 27 Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" від 03.03.1998 №137/98-ВР (далі - Закон №137/98-ВР), участь у страйку працівників, за винятком страйків, визнаних судом незаконними, не розглядається як порушення трудової дисципліни і не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 18 Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів" визначено, що відповідно до статті 44 Конституції України ті, хто працює, мають право на страйк для захисту своїх економічних і соціальних інтересів.

Порядок здійснення права на страйк встановлюється цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 "Про порядок вирішення колективних трудових спорів", організація страйку, визнаного судом незаконним, або участь у ньому є порушенням трудової дисципліни. Час страйку працівникам, які беруть у ньому участь, не оплачується. Час участі працівника у страйку, що визнаний судом незаконним, не зараховується до загального і безперервного трудового стажу.

З аналізу наведених норм вбачається, що перебування у страйках не зараховується, зокрема до пільгового стажу у разі визнання такого страйку судом незаконним. Тобто, зазначеними нормами передбачено гарантії щодо зарахування до трудового та спеціального стажу працівника, часу його участі у страйку.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 05 червня 2013 року К/9991/14946/11.

Суд зазначає, що жодних доказів прийняття позивачем участі у страйку/стайках визнаних незаконними у судовому порядку, відповідачем суду не надано. Крім того, суд зазначає, що спірне рішення, також не містить у собі жодних посилань на такі обставини та докази, які їх підтверджують, їх дослідження, а також жодної правової оцінки з цього приводу.

Таким чином, перебування позивача у страйку в період страйки: 04 дн - 04.1998 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

16 вересня 2008 року набув чинності Закон України Про підвищення престижності шахтарської праці. Цей Закон спрямований на підвищення престижності-шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально - побутових проблем шахтарів.

Дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Однією із умов особливостей застосування Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці є наявність 15 років роботи на роботах за списком №1.

Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, в редакції наказу Міністерства соціальної політики №720/1642/5 від 06 жовтня 2014 року (далі Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 2.14 Інструкції якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо позовних вимог про зарахування до потрійного пільгового стажу за Списком №1, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України 25 березня 1992 року №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, а саме, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

Так, Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року №3551-XII до учасників бойових дій належать, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

При цьому, абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 6 грудня 1991 року №1932-XII Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Стаття 57 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII визначає пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлює, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Відповідно до абзацу 7 підпункту 1 пункту 2.3 розділу II Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей затвердженого наказом Міноборони України від 14 серпня 2014 року №530, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

З системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, час проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в антитерористичній операції в особливий період, зараховується до страхового стажу на пільгових умовах одного місяця служби за три.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, встановлено, що нарахування страхового пенсійного стажу для військовослужбовців учасників антитерористичних операцій за час їх безпосередньої участі в антитерористичній операції має здійснюватися у потрійному розмірі.

Вказана правова позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 5 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17, від 2 квітня 2020 року у справі №185/4140/17, від 16 червня 2020 року у справі № 185/7049/16-а.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач проходив військову службу під час мобілізації та за контрактом в особливий період, що підтверджується копією військового квитка, яка наявна в матеріалах справи, а отже, зазначений період повинен зараховуватись до страхового та пільгового стажу позивача.

При цьому, періоди участі позивача в антитерористичній операції та операції об`єднаних сил мають зарахуватись до спеціального пільгового стажу із розрахунку місяць служби за три.

Відповідачем, вказані періоди не зараховані до спеціального пільгового стажу позивача із розрахунку місяць служби за три, що свідчить про порушення пенсійним органом вимог наведених норм законодавства.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах суд зазначає, що повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи дану позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача щодо призначення пенсії.

Отже, суд вважає, що задоволення вказаної позовної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження відповідача щодо призначення пенсії та зобов`яже відповідача вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить до висновку про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 12.03.2022 № 1514 про відмову в призначенні пенсії позивачу; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 09.03.2021 №1514 про призначення пенсії, з зарахуванням до пільгового стажу за Списком 1 з повним робочим днем під землею що дає право на призначення пенсії періодів роботи: страйки 04 дн - 04.1998; учбовий пункт без оплати по підземній тарифній ставці 02 дн -1997; до спеціального пільгового стажу в потрійному розмірі час проходження військової служби в особливий період з: 20.03.2015 по 04.05.2016; з 29.05.2016 по 18.09.2016; з 20.10.2016 по 04.06.2017; з 06.07.2017 по 29.04.2018; з 10.05.2018 по 31.07.2018; з 01.09.2018 по 28.02.2019; з 01.04.2019 по 31.05.2020; з 03.07.2020 по 31.10.2020; з 01.11.2020 по 18.02.2021 за Списком №1 з повним робочим днем під землею, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови КМУ від 17.07.1993 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей»; до страхового стажу періоду роботи на КСП «Путь Ілліча» з 15.02.1994 по 20.11.1995 року та з 03 червня 1997 по 17.07.1997 та періоду проходження військової служби з 21.11.1995 по 2.06.1997, з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог позивача про визнання бездіяльності щодо не зарахування до страхового стажу при розгляді заяви про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи, суд зазначає, що спірне рішення відповідача скасовано і це є належних захистом прав та інтересів позивача, оскільки в данному випадку тількі рішення має значення для позивача, а дії відповідача жодних негативних наслідків для позивача не мають.

Стосовно позовної вимоги розрахувати пільговий стаж роботи із врахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням висновків суду, суд зазначає таке.

У відповідності до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення за №8 від 20.01.1992 року, працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератником, вальцювальники гарячого прокату за 1 рік роботи 3 місяці.

Отже, обчислення пільгового стажу в кратному розмірі здійснюється при наявності у працівника не менше 10 років стажу роботи за провідними професіями, як то робітник очисного вибою, прохідник, вибійник на відбійних молотках, машиніст гірничих виймальних машин.

Зі змісту оскарженого рішення вбачається, що періоди роботи позивача страйки 04 дн - 04.1998; учбовий пункт без оплати по підземній тарифній ставці 02 дн -1997 не зараховано до пільгового стажу позивача.

Одночасно із цим, суд в рамках цієї справи дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати ці періоди до його пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Разом з тим, фактичні обставини справи свідчать про те, що позивачу не призначено пенсію за віком на пільгових умовах й пенсійним органом наразі не зараховано до пільгового періоду позивача вищевказаний період роботи, у зв`язку з чим порушення прав позивача щодо не проведення пенсійним органом перерахунку у відповідності до роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20.01.1992 р. не відбулося.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому такі позовні вимоги не можуть бути задоволені судом.

Враховуючи те, що пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу позивача вищевказані періоди роботи суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки такі вимоги є передчасними.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн. згідно квитанції від 09.11.2022 року.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір в зв`язку з частковим задоволенням позову підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце перебування: Донецька область, Покровський район, село Миколаївка, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) про визнання протиправною бездіяльність щодо не зарахуванні до страхового стажу при розгляді заяви №1514 від 09.03.2021 року про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи на КСП «Путь Ілліча» з 15.02.1994 по 20.11.1995 року та з 03 червня 1997 року по 17.07.1997 року; періоду проходження військової служби з 21.11.1995 по 2.06.1997 роки; не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 з повним робочим днем під землею що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 періодів: безоплатні відпустки : 01 дн - 01.2003, 02 дн - 07.2003, 05 дн - 9.2009, 01 дн - 07.2010, 01 дн - 12.2011, 01 дн - 3.2012, 01 дн - 6.2012, 02 дн - 7.2012, 01 дн - 10.2012, 01 дн - 5.2013, 01 дн - 06.2013, 01 дн - 07.2013, 01 дн - 08.2013, 01 дн - 10.2013, 01дн - 12.2013, 02 дн - 02.2014, 02 дн - 03.2014, 01 дн - 04.2014, 02 дн - 08.2014, 02 дн - 09.2014, 03 дн - 10.2014, 01 дн -11.2014, 02 дн - 12.2014, 02 дн - 01.2015, 01 дн - 02 2015, 05 дн - 03.2015; страйки : 04 дн - 04.1998; прогули: 01 дн - 03.2011; учбовий пункт без оплати по підземній тарифній ставці 02 дн -1997 та до потрійного пільгового стажу що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком № 1 з повним робочим днем під землею, з урахуванням статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови КМУ від 17.07.1993 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», періодів участі в антитерористичній операції з: 20.03.2015 по 04.05.2016; з 29.05.2016 по 18.09.2016; з 20.10.2016 по 04.06.2017; з 06.07.2017 по 29.04.2018; з 10.05.2018 по 31.07.2018; з 01.09.2018 по 28.02.2019; з 01.04.2019 по 31.05.2020; з 03.07.2020 по 31.10.2020; з 01.11.2020 по 18.02.2021 - один місяць служби за три місяці; зобов`язання повторно розглянути заяву від 09.03.2021 року, зареєстровану за №1514 про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8, зарахувавши до пільгового стажу за Списком 1 з повним робочим днем під землею що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8, періодів роботи: безоплатні відпустки: 01 дн - 01.2003, 02 дн - 07.2003, 05 дн - 9.2009, 01 дн - 07.2010, 01 дн - 12.2011, 01 дн - 3.2012, 01 дн - 6.2012, 02 дн - 7.2012, 01 дн - 10.2012, 01 дн - 5.2013, 01 дн - 06.2013, 01 дн - 07.2013, 01 дн - 08.2013, 01 дн - 10.2013, 01 дн - 12.2013, 02 дн - 02.2014, 02 дн - 03.2014, 01 дн,- 04.2014, 02 дн - 08.2014, 02 дн - 09.2014, 03 дн - 10.2014, 01 дн - 11.2014, 02 дн - 12.2014, 02 дн - 01.2015, 01 дн 02.2015, 05 дн - 03.2015; страйки : 04 дн - 04.1998; прогули: 01 дн - 03.2011; учбовий пункт без оплати по підземній тарифній ставці 02 дн -1997; до потрійного пільгового стажу за Списком №1 з повним робочим днем під землею, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8, статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови КМУ від 17.07.1993 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» періодів участі в антитерористичній операції в потрійному розмірі з: 20.03.2015 по 04.05.2016; з 29.05.2016 по 18.09.2016; з 20.10.2016 по 04.06.2017; з 06.07.2017 по 29.04.2018; з 10.05.2018 по 31.07.2018; з 01.09.2018 по 28.02.2019; з 01.04.2019 по 31.05.2020; з 03.07.2020 по 31.10.2020; з 01.11.2020 по 18.02.2021 - один місяць служби за три місяці роботи на пільговій посаді за Списком №1 з повним робочим днем дід землею що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; до страхового стажу періодів роботи на КСП «Путь Ілліча» з 15.02.1994 по 20.11.1995 року та з 03 червня 1997 по 17.07.1997 та періоду проходження військової служби з 21.11.1995 по 2.06.1997 та призначити пенсію з урахуванням висновків суду задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: 33004, Рівненська область, м.Рівне, вул.Короленка, 7, ) від 12.03.2022 № 1514 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (місце перебування: Донецька область, Покровський район, село Миколаївка, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: 33004, Рівненська область, м.Рівне, вул.Короленка, 7, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце перебування: Донецька область, Покровський район, село Миколаївка, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) від 06.02.2022 з зарахуванням до пільгового стажу за Списком 1 з повним робочим днем під землею що дає право на призначення пенсії періодів роботи: страйки 04 дн - 04.1998; учбовий пункт без оплати по підземній тарифній ставці 02 дн -1997; до спеціального пільгового стажу в потрійному розмірі час проходження військової служби в особливий період з: 20.03.2015 по 04.05.2016; з 29.05.2016 по 18.09.2016; з 20.10.2016 по 04.06.2017; з 06.07.2017 по 29.04.2018; з 10.05.2018 по 31.07.2018; з 01.09.2018 по 28.02.2019; з 01.04.2019 по 31.05.2020; з 03.07.2020 по 31.10.2020; з 01.11.2020 по 18.02.2021 за Списком №1 з повним робочим днем під землею, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови КМУ від 17.07.1993 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей»; до страхового стажу періоду роботи на КСП «Путь Ілліча» з 15.02.1994 по 20.11.1995 року, з 03 червня 1997 по 17.07.1997, періоду проходження військової служби з 21.11.1995 по 02.06.1997, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: 33004, Рівненська область, м.Рівне, вул.Короленка, 7, ) на користь ОСОБА_1 (місце перебування: Донецька область, Покровський район, село Миколаївка, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Аканов