Справа № 420/4309/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4309/23
УХВАЛА

10 березня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Аракелян М.М., розглянувши матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (; адреса: вул. 28 Армії, 6, м.Херсон, 73005) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якій представник позивача просить суд:

поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду;

визнати протиправними дії відповідача (розпорядження Управління ПФУ у Залізничному районі м. Сімферополя про призначення/перерахунок пенсії позивачу від 28.01.2013р. № 152241, лист Генічеського ОУПФУ у Херсонській області від 20.04.2017р., протокол ГУ ПФУ в Херсонській області про перерахунок пенсії від 03.08.2022 р. версія 1.6.78.1 в особистому кабінеті позивача на веб-порталі ПФУ), щодо встановлення "особливостей" нарахування та виплати пенсії позивачу, починаючи з 02.04.2012р., шляхом призначення та виплати пенсії у фіксованому розмірі, нижчому за мінімальну пенсію у розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб;

Зобов`язати відповідача провести з 02.04.2012р. на загальних підставах перерахунок та виплату пенсії позивачу, з усіма складовими пенсійних виплат, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру, на підставі документів, які перебувають у пенсійній справі, не нижче мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, осучасненням пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, виплатити заборгованості по пенсії з урахуванням перерахунків, з компенсацією втрати доходу з 02.04.2012р., на визначений позивачем банківський рахунок;

відповідно до п.1 ч.2 ст.371 КАС України, допустити негайне виконання рішення суду у повному обсязі заявлених позовних вимог, шляхом стягнення усієї суми заборгованості, починаючи з 02.04.2012 року до дня фактичної виплати;

відповідно до ч. 6 ст. 245, ч. 1 ст. 382 КАС України , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у 14-денний строк надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.

Разом з позовною заявою представником позивача подані клопотання про:

звільнення позивача від сплати судового збору;

поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду;

витребування у відповідача пенсійної справи позивача.

Згідно Розпорядження Голови Верховного Суду від 18.03.2022р. №11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей)» територіальна підсудність справ Херсонського окружного адміністративного суду визначена за Одеським окружним адміністративним судом.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/4309/23 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Разом з адміністративним позовом представником позивача надане клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обґрунтування якого з посиланням на висновки, викладені у постановах Верховного суду від 24.04.2018 року у справі №646/6250/17, від 19.06.2018 року у справі №646/6250/17 та від 15.09.2020 року у справі №635/787 зазначено, що раніше позивач, позбавлений паспорта громадянина України при виїзді на ПМП за кордон, не мав технічної можливості для реєстрації особистого кабінету на вебпорталі ПФУ. Така можливість виникла у позивача після відкриття 21.09.2021р. нового банківського рахунку в установі Ощадбанку та генерування електронно-цифрового підпису. Тому позивач не знала і не могла знати про неправильне нарахування та виплату їй пенсії за віком, починаючи з 02.04.2012р. Про факт нарахування та виплати пенсії у невстановленому законом розмірі позивач дізналася з протоколу/розпорядження про призначення/перерахунок пенсії від 03.08.2022р. у пенсійній справі на порталі ПФУ, розміщеному відповідачем 06.01.2023р. Таким чином, позов заявлено до закінчення шестимісячного строку, з моменту, коли позивачу стало відомо про порушення її прав на отримання пенсії у встановленому законом розмірі. Крім того, факт нездійснення особою, якій державою призначено пенсію або інші постійні соціальні виплати, перевірки правильності нарахування уповноваженими суб`єктами владних повноважень конкретних сум таких виплат або несвоєчасне поводження з відповідним позовом до адміністративного суду, не може бути підставою для судового захисту її прав лише в межах останніх шість місяців, що передують даті звернення до суду. Таким чином, протиправна невиплата пенсії позивачу в установленому законом розмірі, з вини держави, в особі її компетентних органів, може бути віднесена до правопорушень, що тривають, тому, перерахунок пенсії повинен бути здійснений без обмеження будь-яким строком, з компенсацією втрати частини доходів починаючи з 02.04.2012 року.

Суд не вбачає підстав для визнання вказаних позивачем підстав для поновлення строку звернення до суду поважними, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії»). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata» (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Крім того, згідно з рішеннями ЄСПЛ від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» судом встановлено, що існує установча судова практика щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Дослідивши зміст клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає, що клопотання ОСОБА_2 не є обґрунтованим, оскільки позивачка мала можливість запитати та отримати відомості щодо розміру її пенсії, нарахованої з 02.04.2012 року, раніше, а аргументи щодо отримання нею електронно-цифрового підпису тільки після відкриття 21.09.2021 року банківського рахунку в «Ощадбанку» суд вважає непереконливими.

Твердження позивача про те, що до 21.09.2021 року вона не мала можливості отримати відомості щодо розміру її пенсії спростовуються матеріалами, доданими до позовної заяви 14.04.2017 року ОСОБА_3 зверталась до Генічеського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області із заявою про поновлення виплати їй пенсії, на що отримала лист від 20.04.2017 року, в якому зазначено, що перерахунок пенсії здійснений з 01.01.2015 року.

Позивачка вимагає перегляду розміру пенсії, починаючи з 02.04.2012 року, коли їй було призначено пенсію за постановою Залізничного районного суду м.Сімферополя як непрацюючій особі.

У клопотанні про поновлення строку звернення до суду зазначено, що про факт нарахування та виплати пенсії у невстановленому законом розмірі позивач дізналася з протоколу/розпорядження про призначення/перерахунок пенсії від 03.08.2022 року у пенсійній справі на порталі ПФУ, розміщеному відповідачем 06.01.2023 року

Суд зазначає, що із заявою про перерахунок пенсії за віком починаючи з 02.04.2012 року ОСОБА_4 звернулась лише 05.01.2023 року, тобто більше ніж через рік від тієї події, до настання якої (відкриття рахунку в банку та отримання електронного цифрового підпису), за її твердженням, вона не могла дізнатись про порушення свої прав діями відповідача.

Доводи щодо того, що позивачка тривалий час перебувала у судових спорах та подавала заяви в порядку судового контролю (про що ОСОБА_4 зазначає у позовній заяві) не є підставою для поновлення строку звернення до суду.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що підстави, наведені позивачкою у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду, є неповажними для поновлення цього строку, а подане позивачкою клопотання про поновлення строку не містить зазначення інших поважних підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Згідно із ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовна заява має бути залишена без руху, а позивачці наданий строк для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із приведенням поважних причин, відмінних від тих, що наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду, що надана позивачем разом із позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 123, 160, 161, 169, 171, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (; адреса: вул. 28 Армії, 6, м.Херсон, 73005) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня вручення копії даної ухвали позивачеві.

Копію ухвали невідкладно направити позивачеві.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Питання про залишення адміністративної позовної заяви без руху вирішується 10.03.2023 року у зв`язку із перебуванням судді М.М. Аракелян у відпустці з 07.03.2023 року до 09.03.2023 року включно.

Суддя М.М. Аракелян