Справа № 641/2128/22
Суддя: Богдан М. В.
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/641/13/2023 Справа № 641/2128/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків

02 березня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Богдан М.В.,

за участю секретаря Коновалової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області, в якому просить визнати протиправними дії УПП в Харківській області рядового поліції Щукіна Максима Олександровича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, скасувати постанову серії ЕАР №6306892 від 20.12.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП, та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він рухався по вул. Пушкінській в м. Харкові, та вирішив перейти на інший бік вулиці, коли він це зробив, до нього під`їхала патрульна машина та вийшли три поліцейських. Один з них повідомив ОСОБА_1 , що так переходити дорогу не можна, та попросив надати документ, що посвідчує особу, на що позивачем в додатку «Дія» було надано закордонний паспорт. Після чого поліцейські повідомили, що відносно позивача буде виписана постанова про адміністративне правопорушення. Так, патрульним була винесена постанова за ч. 1 ст. 127 КУпАП серії ЕАР № 6306892 та на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Позивач вважає, що винесена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки в постанові вказаний документ, що посвідчує особу ведійське посвідчення ОСОБА_1 , тоді як, перевірка такого документа передбачається п. 2.4 ПДР України у водія, а не пішохода. Крім того, зазначив, що дії поліцейського і винесення постанови відбулося з грубим порушенням законодавства і процедури розгляду справи, та прав людини. Так, поліцейським не було з`ясовано: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; не було оголошено особи, яка розглядає справу, яка справа підлягає розгляду, які права та обов`язки мають особи які беруть участь у розгляді справ; не було досліджено жодних доказів чи матеріалів справи; не було з`ясовано належним чином чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні. Крім того, не були з`ясовані обставини справи щодо кількості смуг в обох напрямках, наявності розділювальної смуги, та огороджень, а в самій постанові не зазначені обставини справи, лише час та місце її складання. Також до постанови не додано жодного доказу, який би свідчив про вчинення правопорушення позивачем, та відсутні фото чи відео докази.

Позивач в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому зазначив, що позивач переходив проїзну частину дороги поза пішохідним переходом, чим порушив п. 4.14 ПДР України. При розгляді справи ОСОБА_1 було роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Особу позивача було встановлено відповідно до посвідчення водія, яке згідно з ст. 29 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Відтак, поліцейськими було дотримано всіх вимог та винесено постанову відповідно до законодавства, а аргументи наведені позивачем у позовній заяви спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності. Також вказав, що вимоги позивача про визнання дій інспектора неправомірними є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не передбачені ст. 286 КАС України.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій не погодився із доводами представника відповідача викладеними у відзиві, та зазначив, що під час розгляду справи йому не було роз`яснено прав, у зв`язку із чим в п. 8 оскаржуваної постанови, позивач відмовився ставити свій підпис. Також вказав, що ані у постанові, ані у відзиві на позовну заяву не зазначено як саме факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем був встановлений, які докази розглядалися, які пояснення заслуховувалися. Крім того, відповідно до інструкції «Про із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», поліцейський мав зафіксувати правопорушення та процес розгляду справи, та надати відеозапис до суду.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та давши їм оцінку прийшов до наступного.

Як вбачається з постанови серії ЕАР №6306892 від 20.12.2022 року по справі про адміністративне правопорушення від 20.12.2022 року, о 15 годині 15 хвилин в м. Харкові по вул. Пушнінській, 59, пішохід здійснив перехід проїзної частини поза пішохідним переходом, чим порушив п. 4.14 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 127 КУпАП, у зв`язку із чим до останнього застосовано адміністративне стягнення в вигляді штрафу на користь держави у розмірі 255,00 грн.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до положення ч.1 ст.127 КУпАП адміністративна відповідальність настає за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу чи крісло колісне.

Згідно з вимогами п. 4.7 ПДР України пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Згідно з п.4.8. якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки.

У п.4.14 «г» даних правил зазначено, що пішоходам забороняється переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження.

При цьому диспозицією ч.1 ст.127 КУпАП передбачено відповідальність перехід пішоходами проїзної частини у невстановлених місцях.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до п.п. 4-5 Інструкції «Про із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

На користь висновку про необхідність доведення факту вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відео або фотозйомкою свідчить і зміст ст. 283 КУпАП, відповідно до якої постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд враховує, що згідно до вимог ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, доказів на підтвердження обставинам, що викладені у постанові, суду не надано. Клопотань про допит свідків не заявлялось.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення, не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду від 23.10.2019 по справі №357/10134/17 та від 11.12.2019 по справі №761/41786/16а, - відсутність доказів свідчить про недоведеність правопорушення.

Таким чином, достатніх доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, зокрема, фото- чи відеозапис, яким би було зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не надано.

На можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (пункт 4).

Тому в силу дії вказаного конституційного принципу всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Наведені представником відповідача обставини не дають змоги суду переконатись у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, встановити обставини, які мали місце.

Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вказана постанова підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Поруч з цим, в частині вимоги позову щодо визнання незаконними дій Інспектора поліції суд зазначає, що така вимога не підлягає до задоволення з огляду на положення частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, якими чітко передбачено конкретний перелік рішень, які може прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Крім того, слід зауважити, що Інспектор поліції не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю та не може бути належним самостійним відповідачем у цій категорії справ.

За ч.2 ст.222 КУАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З наведених вище норм слідує, що суб`єктом владних повноважень, який розглядає справу про адміністративне правопорушення і виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, є відповідний орган в особі конкретної посадової особи.

Отже, інспектор поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції, а не від свого імені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286,288 КАС України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАР № 6306892 від 20 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

В іншій частині позовні вимоги - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Управління патрульної поліції в Харківській області, , місце знаходження: м. Харків, вул. Шевченка, 315-А.

Суддя: М. В. Богдан