Справа № 160/21094/22
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
29.12.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії за віком з 30.03.2022 по 30.06.2022 рік ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити пенсію за віком з 30.03.2022 року, з моменту звернення із заявою про призначення пенсії за віком, по 30.06.2022 рік ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком 30.03.2022 року, тобто на наступний день після досягнення пенсійного віку. Однак позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що позивач не надав відповідачу оригінал трудової книжки. В свою чергу, оригінал трудової книжки позивача знаходився на підприємстві, яке евакуйовало його трудову книжку через військову агресію Російської Федерації проти України. Надалі позивач надав оригінал трудової книжки та йому було призначено пенсію з 30.06.2022 року. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
02.01.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
07.02.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обгрунтування відзиву відповідач зазначив, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії 30.03.2022 року, однак станом на 30.03.2022 року позивачем не подано до пенсійного органу оригіналу трудової книжки. В свою чергу, позивачем подано повторно заяву про призначення пенсії за віком 30.06.2022 року та долучено оригінал трудової книжки. Оскільки позивачем надано заяву по спливу 3 місяців від дати досягнення пенсійного віку, позивачу призначено пенсію саме з 30.06.2022 року. У зв`язку з чим відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
07.03.2023 року представник ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із поясненнями, в яких зазначено, що позивач звернувся за призначенням пенсії в строк, встановлений законом, а саме: на наступний робочий день після досягнення 60 років. Про необхідність надання оригіналу трудової книжки позивачу було повідомлено 26.05.2022 року, в свою чергу, позивач отримав оригінал трудової книжки з окупованої території 30.06.2022 року.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
29.03.2022 року ОСОБА_1 виповнилось 60 років.
30.03.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказане рішення обґрунтоване тим, що позивачу відмовлено в зарахуванні періодів роботи згідно трудової книжки № НОМЕР_1 , оскільки відсутній оригінал трудової книжки.
26.05.2022 року «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» розглянула заяву ОСОБА_1 від 12.05.2022 року та листом за №2028/468 повідомило, що трудові книжки особового складу пожежного поїзда 1-ї групи ст. Волноваха були передані заступнику начальника служби вантажів та об`єктів 1-ї групи ст. Маріуполь для подальшої передачі керівнику Волноваських підрозділів. Станом на дату надання відповіді трудові книжки знаходяться у начальника Маріупольської СК, але зв`язок з ним повністю відсутній. В зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України видати оригінал трудової книжки неможливо.
Згідно пояснень позивача, 30.06.2022 року він отримав оригінал трудової книжки, що не спростовується матеріалами справи.
30.06.2022 року ОСОБА_1 потворно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
30.06.2022 року Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначено ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погодившись із датою призначення пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Згідно п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Суд зазначає, що 30.03.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком та надав наявні в нього документи про страховий стаж, проте позивачем не було подано оригінал трудової книжки, оскільки трудову книжку позивача було вивезено роботодавцем позивача через військову агресію Російської Федерації проти України.
В свою чергу, 30.06.2022 року позивачем подано до відповідача повторно заяву про призначення пенсії за віком та надав оригінал трудової книжки.
Однак, як встановлено судом, підстави пропуску строку звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії полягають у наступному.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 06.02.2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Суд вказує, що станом на час складення даного судового рішення в Україні продовжує діяти воєнний стан.
Судом встановлено, що позивач на момент початку збройної агресії Російської Федерації проживав у м. Волноваха Донецької області, що підтверджується відомостями з паспорту.
Волноваська міська територіальна громада входить до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 22.12.2022 року, у чинній редакції.
У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, системних ракетних обстрілів населених пунктів області, у тому числі м. Волноваха, які здійснюються державою-агресором та створюють суттєву загрозу життю та здоров`ю людей, керівництво Донецької обласної державної адміністрації через засоби масової інформації закликало мешканців області евакуюватись до більш безпечних регіонів України.
В свою чергу, як підтверджується листами №2028/468 від 26.05.2022 року та №2028/538 від 21.06.2022 року повідомило про неможливість надання позивачу оригіналу трудової книжки через перебування оригіналів трудових книжок на території, яка окупована Російською Федерацію.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейським судом з прав людини напрацьована практика, за якою пенсія включається в поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном». Отже, при з`ясуванні змісту поняття «майно» недостатньо керуватися національним законодавством держав-учасниць Конвенції.
Водночас юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається ЄСПЛ не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.
Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і, якщо людина очевидно підходить під ці критерії, це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.
Отже, неправомірне позбавлення особи пенсії не узгоджується з принципом правової визначеності.
Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 04.06.2019 року №2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.
Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012).
За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26.12.2011 року №20-рп/2011.
Таким чином, позбавлення права на пенсію або звуження обсягу цього права має здійснюватися на підставі принципу верховенства права (закону, який не повинен суперечити принципам верховенства права має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм).
У контексті предмету спору, Європейським судом з прав людини сформовано підхід щодо застосування принципу «належного урядування».
Отже, принцип "належного урядування" без сумніву є дотичним і до означених пенсійних спорів. Адже особа-пенсіонер чи майбутній пенсіонер, як приватна особа, не має у своєму розпорядженні ані державного апарату, ані владних функцій. Зоною відповідальності саме держави є те, щоб пенсії при призначені були правомірно нараховані та своєчасно поновлені й виплачені. І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок порушення принципу «неналежного урядування».
Відтак, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що пенсійний орган повинен був взяти до уваги, ту обставину, що в Україні діє воєнний стан, а позивач є мешканцем м. Волноваха Донецької області, де проводяться активні бойові дії, та призначити йому пенсію саме з 30.03.2022 року, а тому, суд вказує про обґрунтованість вимог позивача щодо визнання протиправним дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення позивачу пенсії за віком з 30.06.2022 року, та як наслідок підлягає задоволенню похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 30.03.2022 року.
Щодо твердження позивача, що йому відмовлено у виплаті пенсії за віком за період з 30.03.2022 по 30.06.2022 року, суд зазначає, що оскільки позивачу пенсія була призначена 30.06.2022 року, відповідачем фактично не проводилось нарахування та виплата пенсії позивачу за період з 30.03.2022 року по 30.06.2022 року.
Таким чином суд доходить висновку, що вимоги в цій частині заявлені на майбутнє.
Убезпечення в майбутньому обмеження виплати пенсії не узгоджуються із завданнями адміністративного судочинства.
У зв`язку з чим, дана вимога позивача задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що вимоги позивача, які не підлягають задоволенню є похідними, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 30.06.2022 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 30.03.2022 року, з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський