Справа № 461/669/23
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/669/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Сливка І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Гренюха Романа Ігоровича (79008, м.Львів, пл.Ринок, 1; ), Управління безпеки департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (79008, м.Львів, пл.Ринок, 1; ), Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м.Львова (79005, м.Львів, вул.Дж.Дудаєва, 19; ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та стягнення коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що 08 листопада 2022 року інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Гренюх Романом Ігоровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №865462779 до повідомлення серії ЛВ №00159718 від 19 вересня 2022 року 15 год 11 хв., якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Як вбачається з постанови, 19 вересня 2022 року 15 год 11 хв водієм транспортного засобу Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 здійснено зупинку за адресою м.Львів перехрестя вул.Винниченка - вул.Лисенка, чим порушено вимоги пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Позивач вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вважає, що пунктом 15.9 ґ Правил дорожнього руху України передбачено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. За порушення даного пункту ПДР України передбачено відповідальність за ч. 3 ст.122 КУпАП. Однак, позивач зазначає, що нею було здійснено стоянку автомобіля, а саме припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог ПДР, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) ватажу, що регулюється п. 15.10. ПДР. Крім того, позивач вказує на те, що припаркований 19 вересня 2022 року автомобіль Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 , біля 14 год. 50 хв. на узбіччі вул.М.Лисенка, парна сторона, не створював перешкод для руху інших транспортних засобів та пішоходів. Також звертає увагу на те, що автомобіль Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 , був евакуйований та перебував на спеціальному майданчику. Для того, щоб отримати автомобіль, через платіжний термінал було оплачено 340 грн. штрафу, 120 грн. послуги зберігання автомобіля, 2607,60 грн. послуги транспортування автомобіля на спеціальний майданчик, а також 117,40 грн. комісія банку за платежі - всього 3185 грн. Також позивач вказує, що при транспортуванні Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 на спеціальний майданчик було пошкоджено чотири диски на автомобілі. У зв`язку з цим, просить позов задовольнити, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №865462779 до повідомлення серії ЛВ №00159718 від 19 вересня 2022 року 15 год 11 хв та закрити провадження у справі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КупАП; визнати протиправними дії спеціаліста 1 категорії-інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Гренюха Романа Ігоровича щодо складання 19.09.2022 року акту огляду та тимчасового затримання щодо доставлення транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander державний номер НОМЕР_1 на спеціальний майданчик; стягнути з на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат пов`язаних з оплатою штрафу, транспортування автомобіля на спеціальний майданчик, зберігання автомобіля, оплатою банківських комісій (всього 3185 грн), судовий збір.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 лютого 2023 року відкрито провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 08 листопада 2022 року інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Гренюх Романом Ігоровичем відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №865462779 до повідомлення серії ЛB №00159718 від 19 вересня 2022 року 15 год 11 хв.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 19 вересня 2022 року 15 год 11 хв водієм транспортного засобу Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 здійснено зупинку за с пресою м.Львів перехрестя вул.Винниченка - вул.Лисенка, чим порушено вимоги пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 Зупинка на перехрестях, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Позивач у позовній заяві обгрунтовує правомірність своїх дій тим, що нею було здійснено не зупинку, а стоянку автомобіля, а саме припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог ПДР, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) ватажу, що регулюється п. 15.10. ПДР, тобто позивач вказує на те, що вона здійснила не зупинку автомобіля, а стоянку.

Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 1.10 ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Тобто, зупинка і стоянка - це два різних поняття. Разом з цим, головна відмінність цих понять полягає в тимчасовому факторі: стоянка передбачає тривалість, а зупинка - короткочасний маневр.

Згідно 15.1 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до пункту 15.9 (ґ) ПДР стоянка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Підпунктом «а» пункту 15.10 ПДР передбачено, що стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Таким чином, заборона стоянки дозволяє в певних випадках зробити зупинку. Водночас, за наявності заборони зупинки транспортного засобу (наприклад на перехресті), не можна здійснювати ні зупинку, ні стоянку. Тобто, не завжди зупинка заборонена там, де не можна ставити машину на стоянку, однак, при цьому, стоянка завжди є порушенням в тих місцях, де зупинка заборонена.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач припаркувала свій транспортний засіб на перехресті, тобто порушила правила зупинки транспортного засобу. Фотофіксація адміністративного правопорушення із зазначенням місця, часу та дати його вчинення, доступна на офіційному сайті управління безпеки міста Львівської міської ради (https://inspector.lviv.ua/), ідентифікатором доступу до даної інформації є номер постанови повідомлення серії ЛВ №00159718.

При цьому, позивач у своїй позовній заяві фактично визнала та не заперечила того факту, що припаркувала свій автомобіль у місці, в час та дату, які зазначені в оскаржуваній постанові.

Оскільки стоянка є припиненням руху транспортного засобу на час більший, ніж 5 хв., не пов`язана з посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу, то цілком зрозуміла вимога заборони стоянки в місцях, де заборонена і зупинка, бо стоянка створюватиме ще більші незручності учасникам дорожнього руху, ніж зупинка.

Відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю, щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Водночас, відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною третьою статті 219 КУпАП встановлено, що розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Відповідно до положень статті 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки) цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування зобов`язаний розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення» від 24.06.1988 р. № 6 розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

За таких обставин, оскільки транспортний засіб позивача здійснив стоянку на перехресті, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною.

При цьому, факт перешкоджання дорожньому руху мав місце, оскільки фотофіксація достатньо свідчить про перебування автомобіля позивача на смузі руху.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що позивач порушила Правила дорожнього руху, діючи в умовах крайньої необхідності, оскільки відсутня небезпека, яка б становила загрозу державному або громадському порядку, а також власності, правам і свободам громадян.

Отже, за наведених обставин суд приходить до висновку про те, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Відповідач виявив порушення ПДР, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Підстави позову, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, позивачем не спростовано.

Крім того, суд вважає, що позивачу були створені всі умови для реалізації ним своїх прав.

Відповідно до ч. 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Разом з тим, вирішення у цій справі позовної вимоги про стягнення компенсації витрат, пов`язаних з оплатою штрафу, прямо залежить від вирішення основної вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Судом встановлено, що відповідачем не порушено права/інтереси позивача в межах спірних правовідносин, також не встановлено, що відповідач вийшов за межі наданих повноважень. Крім того по справі відсутні будь-які самостійні докази заподіяння позивачу шкоди внаслідок вчинення відповідачем дій, з якими позивач не погоджується.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС не здійснюється.

Керуючись ст.ст.192, 460, 458, 481 МК України, ст.ст. 2, 6, 73, 77, 90, 139, 205, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Гренюха Романа Ігоровича, Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м.Львова про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.Р.Волоско