Справа № 200/817/23
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

13 березня 2023 року Справа №200/817/23

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича ознайомившись з позовною заявою

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в нарахуванні позивачу з 01 січня 2023 року щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713, до призначеної пенсії, та незаконного зменшення при перерахунку пенсії основного розміру пенсії до 70%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року щомісячну доплату до пенсії, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України Про додатковий соціальний захист деяких категорій осіб від 14.07.2021 року №713, у розмірі 2000,00 грн з виплатою виниклої заборгованості за період з 01.01.2023 року, а також при перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі № 200/16773/21 застосувати основний розмір пенсії 90 %.

28 лютого 2023 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та надано позивачу строк не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

Означену ухвалу суд мотивував тим, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі № 200/16773/21 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення № 594 від 12.10.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_2 на підставі оновленої довідки ДУ ТМО МВС України по Донецькій області № 33/25-2795 від 03.09.2021 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за листопад 2019 року, згідно Постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 року Про грошове забезпечення поліцейських НП; зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії за вислугу років з 01.12.2019 року на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням довідки ДУ ТМО МВС України по Донецькій області № 33/25-2795 від 03.09.2021 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за листопад 2019 року, згідно Постанови КМУ від 11.11.2015 року Про грошове забезпечення поліцейських НП та наказу МВС України № 260 від 06.04.2016, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення ОСОБА_2 основного розміру пенсії до 70 відсотків та зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецької області при здійснені ОСОБА_2 перерахунку пенсії за вислугу років на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 01.05.2018 року застосувати основний розмір пенсії 90 відсотків, та виплати недоотриману суму пенсії; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Здійснюючи перегляд вказаного рішення суду в апеляційному порядку в постанові від 06.12.2022 року Перший апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що з матеріалів справи вбачається, що в травні 2018 року відповідач зменшив відсоток грошового забезпечення при обрахунку пенсії з 90 % до 70 %.

Натомість, позивач звернувся із даними позовними вимогами 06 грудня 2021 року в заяві про уточнення позову (а.с.22-28), тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з позовом, що встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, в частині позовних вимог про зобов`язання провести перерахунок пенсії із застосуванням основного розміру пенсії 90 % від грошового забезпечення з 01 січня 2016 року, що в порушення процесуального законодавства було задоволено місцевим судом.

Тобто, суд апеляційної інстанції констатував, що станом на 06 грудня 2021 року строк звернення до суду з позовними вимогами відносно зниження відсотку основного розміру пенсії був пропущений.

09 березня 2023 року від представника позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, яке обґрунтовано тим, що сторона позивача на даний час не має аргументів, які можуть надати ОСОБА_1 підстави знову звернутися до суду із позовом про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Донецькій області про зменшення основного розміру пенсії, саме при перерахунку пенсії в травні 2018 року.

Водночас, представник позивача зазначає, що Першим апеляційним адміністративним судом не визнано безпідставним вимоги ОСОБА_1 стосовно застосування при перерахунку пенсії основного розміру 90%, а лише зазначено, що позивач порушив строки визначені КАС України, та не довів суду обґрунтованість їх порушення.

Поряд з цим, представник позивача вважає, що саме при здійснені перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі № 200/16773/21, який відбувся в лютому 2023 року, було порушено право ОСОБА_1 на отримання гідної пенсії, гарантованої йому Державою Україна та Конституцією України. Саме дії відповідача, якими в лютому 2023 року знову було незаконно зменшено основний розмір пенсії ОСОБА_1 , стали причинами для чергового звернення за захистом порушених прав пенсіонера до суду.

Дослідивши доводи вказаного клопотання суд зазначає, що згідно висновків Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, які викладені в постанові від 31.03.2021 року по справі № 240/12017/19, згідно яких для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Верховний Суд в постанові від 17.12.2021 року по справі № 640/16928/21 дійшов висновку, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи розпочинає свій перебіг лише за умови, що остання була реально обізнаною з фактом їх порушення оспорюваними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16.12.1992 у справі Хаджіанастасіу проти Греції , пункти 32-37).

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 07.09.1999 у справі Йодко против Литви (Jodko v. Lithuania).

При цьому, Верховний Суд в постанові від 17.12.2021 року по справі № 640/16928/21 зауважує, що частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття особа повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Верховний суд в постанові від 22.12.2021 року по справі № 200/17683/21 зазначив, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Згідно висновків Верховного суду, викладених в постанові від 31.03.2021 року по справі №240/12017/19, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Верховний Суд в зазначеній постанові також дійшов наступних висновків щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Таким чином, суд з рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2022 року у справі № 200/16773/21 встановив, що зниження відсотку обчислення пенсії позивача з 90% до 70 % відбулось в травні 2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Поряд з цим, представник позивача констатував, що сторона позивача на даний час не має аргументів, які можуть надати ОСОБА_1 підстави знову звернутися до суду із позовом про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Донецькій області про зменшення основного розміру пенсії, саме при перерахунку пенсії в травні 2018 року.

Водночас, суд відхиляє як безпідставні доводи представника позивача, що саме в лютому 2023 року перерахунком пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі № 200/16773/21 було порушено право ОСОБА_1 на отримання пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення, оскільки вказаний перерахунок проведено з 01.12.2019 року, тобто з дати, яка є пізнішою більше ніж 1,5 року, від дати зниження відсотку обчислення пенсії, яка була встановлена судами у справі № 200/16773/21 травня 2018 року. Більш того, питання щодо зниження відсотку обчислення пенсії позивача було предметом судового розгляду при прийнятті судом рішення про зобов`язання відповідача провести спірний перерахунок у справі № 200/16773/21.

Враховуючи викладене, доводи клопотання представника позивача суд вважає неприйнятними, тому клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою задоволенню не підлягає.

Таким чином, недоліки позовної заяви не усунуто.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення основного розміру пенсії до 70% та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі № 200/16773/21 застосувати основний розмір пенсії 90 %.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення основного розміру пенсії до 70% та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі № 200/16773/21 застосувати основний розмір пенсії 90 % - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки ://court.gov.ua/).

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко