Справа № 489/108/22
Суддя: Рум’янцева Н. О.
Дата ухвалення: 2023-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №489/108/22
Провадження №2-а/489/18/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Назаровою С.Д.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду Ленінського районного суду м.Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділу поліції № 2 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Тянопа Сергія Олександровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАВ № 430314 від 20 грудня 2021 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ № 430314 від 20 грудня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати. Мотивуючи свої вимоги тим, що 20.12.2021 у м. Южноукраїнськ на автодорозі Н24 в напрямку Благовищенськ Миколаїв інспектором поліції Тянопа С.О. зупинено автомобіль МАЗ-437141, державний номер НОМЕР_1 , яким керував він. Причиною зупинки відповідач назвав порушенням ним вимог п. 8.4 ПДР України, оскільки на проміжку дороги Миколаїв 111+400 м. він не виконав вимоги дорожнього знаку 3.3 «рух вантажного транспорту забороняється», чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. В подальшому відповідач на місці виніс оскаржувану постанову. З вказаною постановою він не згоден, оскільки, зокрема, відповідач не надав можливості скористатися правом на професійний захист своїх прав в порядку ст.. 268 КУпАП, не було відібрано у нього пояснення по справі. Винним він себе не визнає, оскільки ПДР України не порушував і на тому проміжку дороги, який зазначено у постанові, не рухався взагалі. Також слід вказати, що відповідач зазначив у постанові інший транспортний засіб, а не той, яким керував позивач. Відповідач не спростував його твердження щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 21.01.2022, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 31.10.2022, у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеконференції відмовлено.

Від представниці позивача надійшло клопотання про розгляд справи без присутності позивача.

Статтею 268 ч. 3 КАС України встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Згідно ст. 269 у справах визначених зокрема ст. 286 КАС України заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Враховуючи наявність позовної заяви з викладеним обґрунтуванням та підставами для оскарження постанови, надання достатнього часу відповідачу подати відзив а третій особі пояснення по суті позову, відсутності необхідності заслуховувати додаткові пояснення, з урахуванням особливого порядку розгляду даної категорії справ, суд не вбачає визначених нормами КАС України підстав для відкладання судового розгляду, та вважає за необхідне розглянути справи за наявними матеріалами без участі сторін по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

20 грудня 2021 року о 23:14 на автодорозі Н-14 Благовіщенське Миколаїв, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом МАЗ, державний номер НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 33 «рух вантажного транспорту забороняється», чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Внаслідок цього 20 грудня 2021 року постановою інспектора СРПП відділу поліції № 2 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Тянопа С.О., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п. 8.1 ПДР).

Відповідно до підпункту «в» пункту 8.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

У відповідності до пункту 3.3 розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР, знаком «Рух вантажних автомобілів заборонено» забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Не поширюється дія знака: 1) на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення; 2) на вантажні автомобілі, які мають похилу білу смугу на зовнішній бічній поверхні або перевозять групи людей.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягне за собою накладання штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних до нього причин.

У той же час, відповідач у ході розгляду даної справи не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП, за викладених у оскаржуваній постанові про притягання до відповідальності обставин.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним та обґрунтованим і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Щодо тверджень позивача, про те, що інспектор поліції позбавила його можливості скористатися в повному обсязі своїми правами, не були вирішені клопотання, не дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст.280 КУпАП, орган(посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому суд приймає до уваги, що у відповідності зі ч.2 ст.71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вказане вище свідчить про те, що посадовою особою патрульної поліції було розглянуто справу та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення. За вказаних обставин, складена стосовно позивача постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо решти доводів позивача слід відзначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а відповідачем на надано достатніх доказів на вчинення правопорушення позивачем, тому суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень підлягає скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги приписи ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, має бути стягнуто судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 242-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділу поліції № 2 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Тянопа Сергія Олександровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАВ № 430314 від 20 грудня 2021 року задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 430314 від 20 грудня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Кодексу про адміністративне судочинство України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 297 КАС України безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор СРПП відділу поліції № 2 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Тянопа Сергій Олександрович, юридична адреса: Миколаївська обл., с. Доманівка, вул. Центральна, 31;

Третя особа: Департамент патрульної поліції, юридична адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Повний текст судового рішення складено «17» січня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева