Справа № 280/411/23
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2023 року Справа № 280/411/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
13 січня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача у ненаправлені позивача для проведення повторної військово-лікарської експертизи стану здоров`я, для обстеження і подальше лікування, а також з метою визначення придатності позивача до військової служби у Збройних Силах України за станом здоров`я;

зобов`язати відповідача розглянути рапорт позивача від 05.12.2022 про перегляд постанови (висновку) військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_1 , викладену у Довідці ВЛК №5418 від 01.12.2022 та направлення його до військово-лікарської комісії на проведення повторної військово-лікарської експертизи стану здоров`я, а також, зобов`язати відповідача провести повторну військово-лікарську експертизу стану здоров`я позивача, з метою обстеження, подальше лікування і визначення придатності позивача до військової служби у Збройних силах України за станом здоров`я.

Ухвалою суду від 17.01.2023 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час проходження військової служби він отримав травму розсікаючий остеохондрит колінного суглоба, в результаті чого позивач може пересуватися лише прикладаючи значних зусиль та в ортезі. Зазначає, що під час проходження військової служби стан його здоров`я погіршився, в результаті чого позивачу важко пересуватися та виконувати фізичні навантаження. Позивач вказує на те, що не зважаючи на наявні захворювання, 01.12.2022 ВЛК при ВЧ НОМЕР_1 позивача визнано придатним до військової служби. Позивач зазначає, що він не погоджується з такими висновками ВЛК при ВЧ НОМЕР_1 , у зв`язку з чим звернувся до Центральної ВЛК з рапортом про скасування висновку ВЛК при ВЧ НОМЕР_1 та прохання провести повторний медичний огляд на стан придатності до військової служби, проте відповіді на зазначене звернення позивач так і не отримав, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що за результатами розгляду скарги позивача на постанову ВЛК при ВЧ НОМЕР_1 було встановлено, що постанову від 01.12.2022 за №5418 прийнято правильно, у відповідності до Розкладу хвороб станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби та Пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби. Також, представник відповідача вказував на те, що у воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами ІІ, ІІІ, ВЛК приймає постанову «придатний до військової служби», за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в. Відповідач зазначає, що на підставі застосованих у довідці ВЛК від 01.12.2022 за №5418 статей, а саме, 25-в, 61-в, має прийматися постанова «придатний до військової служби». Також, представник відповідача вказував на те, що позивачу у встановленому порядку направлялась відповідь на його звернення, проте до Центральної ВЛК повернувся конверт про невручення поштового відправлення. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 01.12.2022 ВЛК при ВЧ НОМЕР_1 проведено медичний огляд солдата ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_1 .

За результатами проведеного огляду встановлено діагноз: наслідки пошкодження капсульно-зв`язкового апарату правого колінного суглобу (09.06.2022) у вигляді дегенеративних змін медіального меніску правого колінного суглобу, хондромаляції медіального відділу суглобу ІІ-ІІІ ст., хондрохних тіл суглобової порожнини правого колінного суглобу. Стан після операції (01.08.2022) діагностично-лікувальної артроскопії правого колінного суглобу у вигляді зміцнілих рубців.

Також, за результатами проведеного огляду, на підставі статей 25-в, 61-в графи ІІ Розкладу хвороб, позивача визнано придатним до військової служби.

05.12.2022 позивач звернувся до Центральної ВЛК з рапортом, в якому просив скасувати постанову ВЛК при ВЧ НОМЕР_1 , а також провести його повторний медичний огляд на стан визначення придатності до військової служби.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду його рапорту, звернувся до суду з даними позовом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що за приписами статті 1 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон України №3543-XII) мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Цією ж статтею Закону України №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України», передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Згідно ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до частини 12 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).

Відповідно до пункту 1.1 Розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно п.2.3.4 Розділу І Положення №402 ЦВЛК має право, серед іншого, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи.

Відповідно до підпункту «б» пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення №402, направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Згідно пункту 6.4 глави 6 розділу ІІ Положення №402, у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти "а", "б" статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.

Так, під час огляду позивача ВЛК було встановлено наявність у позивача захворювань за статтями 25-в, 61-в Розкладу хвороб, тобто визначення стану здоров`я позивача проведено ВЛК.

В свою чергу, відповідно до пункту 20.4 глави 20 розділу ІІ Положення №402, у воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову «придатний до військової служби», за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.

За таких обставин, наявність захворювань за статтями 25-в, 61-в Розкладу хвороб не є підставою для визнання військовослужбовця таким, що є непридатним до військової служби.

В свою чергу, суд зазначає, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду, оскільки є компетенцією медичних працівників та посадових осіб ВЛК.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах ВЕРХОВНОГО СУДУ по справах №820/5570/16 та №810/5009/18, яка враховується судом під час прийняття рішення у даній справі.

Доводи позивача про бездіяльність відповідача свого підтвердження під час розгляду адміністративної справи не знайшли, оскільки з матеріалів справи встановлено, що за результатами розгляду рапорту позивача, Центральною ВЛК прийнято рішення від 13.12.2022 №598/5409, яким залишено в силі рішення ВЛК при ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст.2, 9, 139, 241-243, 254-262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (01133, м.Київ, вул.Госпітальна, 16, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова