Справа № 380/15916/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/15916/22 пров. № А/857/18299/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Дутки І.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідачів - не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2022р. про повернення позовної заяви (у частині вимог) ОСОБА_1 до Головного управління ДПС Дніпропетровській обл., Покровської міської ради Дніпропетровської обл. про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, рішення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (суддя суду І інстанції: Гавдик З.В., час та місце ухвалення судового рішення: 14.12.2022р., м.Львів; дата складання повного тексту судового рішення: 14.12.2022р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2022р. повернуто позивачу ОСОБА_1 в порядку п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України його позовну заяву до Головного управління ДПС Дніпропетровській обл., Покровської міської ради Дніпропетровської обл. в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Покровської міської ради Дніпропетровської обл. № 12 від 29.03.2019р. «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» (Т.2, а.с.64-65).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати, направити справу для розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, а також порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення питання про повернення позовної заяви (Т.1, а.с.69-71).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на виконання вимог ухвали суду від 14.11.2022р. про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 була подана обґрунтована заява про усунення недоліків. Також позивачем були скеровані інформаційні запити до відповідачів для надання копії рішення Покровської міської ради Дніпропетровської обл. № 12 від 29.03.2019р. «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».

Із змісту отриманих відповідей апелянт робить висновок про те, що відповідачі вважають спірне рішення, на підставі якого сформовано податкову вимогу, чинним.

Перекладаючи обов`язок доведення чинності спірного рішення на позивача, суд не врахував, що останній його не створював і до прийняття цього рішення жодного відношення не має. Натомість, вважає таке рішення нікчемним, а тому доводити його дійсність не може.

Водночас, вважає, що висновки суду про припинення дії спірного рішення міської ради з 01.01.2022р. ґрунтуються на здогадках і припущеннях.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 07.11.2022р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати:

податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській обл. № 0-0409 від 06.06.2022р. щодо суми податкового боргу із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 17399 грн. 42 коп.;

рішення Покровської міської ради Дніпропетровської обл. № 12 від 29.03.2019р. «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» (Т.1, а.с.1-3).

14.11.2022р. судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху, відповідно до якої для вирішення питання дотримання строків звернення до суду зобов`язано позивача представити належні та допустимі докази чинності оскаржуваного рішення Покровської міської ради Дніпропетровської обл. № 12 від 29.03.2019р. «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» на час звернення із розглядуваною позовною заявою (Т.1, а.с.18 і на звороті).

У відповідь на вказану ухвалу позивач скерував до суду клопотання № 1 від 17.11.2022р. (а.с.20), звернувся з інформаційними запитами від 16.11.2022р. до Головного управління ДПС у Дніпропетровській обл. (а.с.22) та Покровської міської ради Дніпропетровської обл. (Т.1, а.с.24).

18.11.2022р. позивач за допомогою системи «Електронний суд» направив до суду заяву про роз`яснення незрозумілого судового рішення, в якому просив роз`яснити ухвалу від 14.11.2022р. про залишення позовної заяви без руху в частині представлення належних та допустимих доказів чинності оскаржуваного рішення Покровської міської ради Дніпропетровської обл. № 12 від 29.03.2019р. «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» на час звернення із розглядуваною позовною заявою (Т.1, а.с.26-27, 28-29).

У подальшому 23.11.2022р. позивач скерував до суду заяву про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 14.11.2022р., до якої долучив відповідні додатки (Т.1, а.с.31-50).

Згідно ухвали суду від 25.11.2022р. з питань роз`яснення судового рішення відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду від 14.11.2022р. про залишення позовної заяви без руху (Т.1, а.с.51-52).

Також 25.11.2022р. судом постановлено ухвалу з питань поновлення та продовження процесуальних строків, згідно якої в задоволенні заяви позивача про усунення недоліків апеляційної скарги відмовлено; продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позову на 5 (п`ять) днів (Т.2, а.с.54).

Наведена ухвала обґрунтована тим, що позивачем не усунуті недоліки позовної заяви, оскільки ним не представлено належних та допустимих доказів чинності оскаржуваного рішення Покровської міської ради Дніпропетровської обл. № 12 від 29.03.2019р. «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» на час звернення із розглядуваною позовною заявою.

14.12.2022р. судом в порядку п.1 ч.4 ст.169 КАС України постановлено ухвалу про повернення позовної заяви в частині позовних вимог, відповідно до якої позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Покровської міської ради Дніпропетровської обл. № 12 від 29.03.2019р. «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» повернуто позивачу (Т.2, а.с.64-65).

В основу такого процесуального рішення судом покладені висновки про те, що позивач звернувся до суду 07.11.2022р. із вказаними вимогами, тобто, вже після втрати чинності рішенням Покровської міської ради Дніпропетровської обл. № 12 від 29.03.2019р. «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» (втратило чинність з 01.01.2022р.), та більше ніж протягом шести місяців і не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Питання залишення позовної заяви без руху та повернення позову врегульовані діючим процесуальним законом - КАС України.

Зокрема, відповідно до ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1).

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.2).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Отже, повернення позовної заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Із урахуванням викладеного, правильне розуміння вимог суду, які викладені в ухвалі від 14.11.2022р. про залишення позовної заяви без руху, мають принципове і ключове значення, яке в кінцевому підсумку вплинуло на повернення частини позовних вимог.

Відповідно до приписів ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Аналіз ухвали суду від 14.11.2022р. про залишення позовної заяви вказує на те, що судом сформульовані вимоги по усуненню недоліків позовної заяви нечітко і неконкретно, що позбавляло можливості позивача коректно виконати вимоги суду.

Зокрема, формулювання представлення «належних та допустимих доказів чинності оскаржуваного рішення Покровської міської ради Дніпропетровської обл. № 12 від 29.03.2019р. «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» на час звернення із розглядуваною позовною заявою» є незрозумілим, оскільки судом не конкретизовано, які саме докази та в якій спосіб повинен був представити позивач.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не був суб`єктом прийняття такого рішення, разом з тим, на виконання вимог суду останнім добросовісно вживалися заходи для витребування таких доказів від відповідачів суб`єктів владних повноважень.

Саме виходячи із представлених позивачем документів суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення Покровської міської ради Дніпропетровської обл. № 12 від 29.03.2019р. «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» припинило свою дію з 01.01.2022р.

Такі обставини не дозволяють дійти однозначного висновку про те, що позивач ОСОБА_1 не усунув недоліків заявленого позову.

Окрім цього, в основу процесуального рішення про повернення частини позовних вимог судом покладені висновки про те, що позивач звернувся із позовом до суду 07.11.2022р., тобто, вже після втрати чинності рішенням Покровської міської ради Дніпропетровської обл. № 12 від 29.03.2019р. «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» (втратило чинність з 01.01.2022р.), та більше ніж протягом шести місяців і не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Між тим, питання дотримання позивачем строку звернення суду, наявності поважних причин його пропуску судом не вирішувалося; таке не піднімалося в ухвалах суду від 14.11.2022р. про залишення позовної заяви без руху та від 25.11.2022р. з питань поновлення і продовження процесуальних строків.

Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз наведених норм вказує на чітку послідовність дій суду під час з`ясування поважності причин пропуску строку звернення до суду до відкриття провадження у справі. При цьому, принциповим моментом в такому порядку є забезпечення можливості позивачу належним чином обґрунтувати причини пропуску строку, передбаченого ст.122 КАС України. Для цього законодавцем передбачено обов`язкове винесення судом ухвали про залишення позову без руху і надання можливості вказати відповідні підстави для поновлення строку.

Отже, в розглядуваному випадку суд, встановивши факт пропуску позивачем строку звернення до суду, не вказував про пропуск позивачем строку звернення до суду із розглядуваними вимогами, не залишав позовну заяву без руху із цих міркувань і не надавав можливості позивачу вказати відповідні підстави для поновлення строку.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що за таких умов в суду першої інстанції не було достатніх і належних підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 (в частині вимог) на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду є безпідставною, а відтак не відповідає вимогам закону.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на викладене, враховуючи приписи п.4 ч.1 ст.320 КАС України, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до помилкового повернення позовної заяви (в частині вимог), із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Водночас, документ під назвою «апеляційна скарга на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 380/15916/22» (Т.1, а.с.96-98), яка залишена без руху згідно ухвали апеляційного суду від 27.02.2023р. (Т.1, а.с.100-101), слід вважати заявою позивача ОСОБА_1 про здійснення судового контролю за виконанням ухвали апеляційного суду про витребування матеріалів справи з суду першої інстанції.

При цьому, апеляційним судом така заява фактично задоволена у спосіб повторного витребування копій всіх матеріалів справи № 380/15916/22, які надійшли до апеляційного суду 06.03.2023р. (Т.1, а.с.99, 113).

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, ч.2 ст.313, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2022р. про повернення позовної заяви (у частині вимог) в адміністративній справі № 380/15916/22 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 13.03.2023р.