Справа № 280/3624/22
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 280/3624/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.10.2022 року (головуючий суддя Артоуз О.О.)

в адміністративній справі №280/3624/22 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні ді,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , 13.06.2022 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, просила:

- визнати протиправною відмову від 24.01.2022 №8 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12.01.2022;

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 12.01.2022.

Позов обґрунтований тим, що пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23 січня 2020 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину 2 статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року. Пунктом 3 цього рішення вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788-XII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаній нормі, в наступній редакції: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах». Отже, з 23 січня 2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року в редакції Закону №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року. Відносно позивачки, правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, та 58 років за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV. Виходячи із засад розумності та справедливості та в силу статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» позивачка вважає, що мають враховуватись висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні №1-р/2020 від 23.01.2020 року. У позовній заяві просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.10.2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.01.2022 № 28 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 18 січня 2022 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що вирішуючи питання про призначення пенсії позивачці відповідач не застосував підхід, який був би найбільш сприятливим для останньої, а саме: не врахував висновки, викладені Конституційним Судом України в рішенні від 23 січня 2020 року №1-р/2020. Зазначив, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, позивачка мала необхідний страховий та пільговий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2. Оскільки позивачка подала заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 саме 18.01.2022, оскільки матеріали справи не містять доказів такого звернення саме 12.01.2022, то відповідачем мала б бути призначена така пенсія 18.01.2022 - з дня звернення за пенсією, як зазначено в оскаржуваному рішенні як дата звернення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що у трудовій книжці позивача відсутні підтверджуючі записи про шкідливі чи важкі умови праці на робочому місці, також не було надано уточнюючу довідку підприємства. Зазначає, що позивачка звернулася з заявою 18.01.2022, однак оскільки вона ІНФОРМАЦІЯ_1 , то на час подачі заяви їй не виповнилося 50 років.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції позивачкою не оскаржується.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (третьою особою без самостійних вимог) подано пояснення, в яких зазначає, що позивачці за період роботи з 11.08.1993 по 27.01.2014 на пільгових умовах по Списку №2 відпрацьовано 20 років 4 місяці 10 днів.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.01.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою встановленого зразка про призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 2, надавши всі необхідні документи.

27.01.2022 на адресу позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області направлено повідомлення за вих. №0800-0206-8/7501 та Рішенням від 24.01.2022 року № 28 про відмову у призначенні пільгової пенсії за Списком №2, з посиланням на те, що згідно документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 02 місяці 25 днів. Вік заявниці на дату звернення 49 років. Пільговий стаж роботи за Списком №2 відсутній, оскільки в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнююча довідка підприємства згідно з Додатком 5 відсутня. Управлінням прийнято рішення: відмовити ОСОБА_1 в призначенеі дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю на момент звернення необхідного пільгового стажу, підтвердженого в установленому порядку, та у зв`язку з недосягненням необхідного віку 55 років.

Позивачка вважає протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні пільгової пенсії за Списком №2.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991року №1788-XII, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Слід зазначити, що 03 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII, що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

При цьому, за приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Однак, згідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (№1788-XII) в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213-VІІІ), який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (№1788-XII) зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213-VIII) (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (№ 1788-XII) в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213-VII)I для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» (№1788-ХІІ), у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення).

Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про пенсійне забезпечення» (№ 1788-ХІІ) з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» (№ 1788-ХІІ) з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (№1058-ІV) - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному.

Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» (№1788-ХІІ) з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (№1058-ІV).

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року за результатами апеляційного розгляду зразкової справи №360/3611/20, правові висновки якого суд має враховувати при прийнятті рішення (ч.3 ст.291 КАС України).

Згідно з частиною 2 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка звернулася до Головного управління ПФУ з заявою про виплату пенсії або грошової допомоги 12.01.2022 року (а.с. 6).

Згідно паспортних даних, позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому станом на 12.01.2022 їй не виповнитися 50 років, однак вона має право звернутися з заявою про призначення пенсії за віком не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (а.с. 5).

Водночас за таких обставин пенсійний орган не може розглянути заяву про призначення пенсії до настання пенсійного віку, а також не може посилатися в рішенні про відмову у призначення пенсії на те, що особа не досягла пенсійного віку.

Натомість, в рішенні від 24.01.2022 року №8 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зазначено саме про те, що ОСОБА_1 не досягла необхідного пенсійного віку (а.с. 11).

Такий висновок суб`єкта владних повноважень є протиправним, оскільки порушує частину 2 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В силу положень частини І статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що станом на час звернення з заявою 12.01.2022, позивачці не виповнилося 50 років, отже з цієї дати пенсія позивачці призначена не може бути, оскільки позивачка не досягла станом на 12.01.2022 року 50-ти річного віку.

Слід взяти до уваги, що суд першої інстанції задовольнив позов частково, зазначивши, що матеріалами справи підтверджується, що позивачка подала заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 саме 18.01.2022, також суд першої інстанції вказав, що матеріали справи не містять доказів звернення з заявою 12.01.2022.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погодитися не може, оскільки матеріали справи містять підтвердження, що ОСОБА_1 звернулася до Головного Управління ПФУ з заявою про виплату пенсії або грошової допомоги, яка датована 12.01.2022 року (а.с. 6).

Вказана заява не містить переліку документів, що надаються до заяви.

При цьому, матеріали справи не містять заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, що датована 18.01.2022, на яку посилається суд першої інстанції.

Виходячи з того, що право на призначення пенсії виникає в даному випадку при досягненні позивачкою 50-ти річного віку, то пенсія не може бути призначена раніше зазначеного віку.

Оскільки суд першої інстанції вирішив призначити пенсію з 18.01.2022 (т.т. до досягнення позивачкою 50-ти річного віку), то таке рішення не відповідає вимогам пенсійного законодавства та підлягає скасуванню.

Так, в силу ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, як наслідок, пенсія за віком на пільгових умовах може бути призначена позивачці лише 28.01.2022 року (наступний день після досягнення нею 50-ти річного віку).

Також колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що рішення №8 від 24.01.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області (а.с. 11).

В цьому рішенні зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 18.01.2022 року до управління з заявою №276 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, надавши наступні документи: трудову книжку, свідоцтво про шлюб, довідку про навчання, довіреність на право підпису довідок про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, накази про результати атестації робочих місць, паспорт, код.

Позивачці відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах в зв`язку з відсутністю на момент звернення необхідного пільгового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку, та у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку 55 років.

Однак такий висновок суб`єкта владних повноважень не відповідає Рішенню Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, в якому встановлено, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

Водночас, вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У зв`язку із чинністю вказаної вище норми Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянуто заяву позивачки про перерахунок пенсії, який у розглянутому спорі є органом, що прийняв таке рішення.

Водночас, вказана особа (Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області) не зазначена відповідачем у справі, при суд першої інстанції не залучив Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області співвідповідачем у справі.

Позовні вимоги про скасування рішення від 24.01.2022 №8 пред`явлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, який це рішення не приймав.

На стадії апеляційного перегляду не передбачено право суду апеляційної інстанції залучати особу другим відповідачем, або співвідповідачем.

Водночас, суд першої інстанції скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.01.2022 №8, який таке рішення не приймав.

В апеляційній скарзі представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не вказує на це, однак суд апеляційної інстанції в силу ч.2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції зазначене дає підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо задоволення позову в частині визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.01.2022 № 28, та відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи.

При цьому, позивачка не позбавлена права звернутися до суду з позовом щодо оскарження рішення від 24.01.2022 №8, що прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріалами справи підтверджується, що позивачка може реалізувати своє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 28.01.2022 року, оскільки вона досягла відповідного пенсійного віку (50 років) та має стаж роботи на пільгових умовах по Списку №2 - 20 років 4 місяці 10 днів з 11.08.1993 по 27.01.2014.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції ефективним захистом прав позивачки в даних обставинах буде зобов`язання відповідача (Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області) повторно розглянути заяву позивачка про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, в межах комунікації позивачки та відповідача щодо питання про призначення пенсії, позивачка не позбавлена права уточнити свою заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, надати додаткові документи та ін.

Вищезазначене є мотивом для часткового врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду, не підлягають розподілу судові витрати у справі.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.10.2022 року - скасувати.

Позовні вимоги задовільнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 16.02.2023 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова