Справа № 320/5584/23
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13 березня 2023 року Київ № 320/5584/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Басай О.В., розглянувши позовну заяву Державної установи "Бучанська виправна колонія (№ 85)" до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов і зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася Державна установа "Бучанська виправна колонія (№ 85)" з позовом до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герби К.В. про арешт коштів боржника від 03.06.2020 у межах виконавчого провадження № 62233741;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герби К.В. про арешт коштів боржника від 11.06.2020 у межах виконавчого провадження № 62233741;

- протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герби К.В. про арешт майна боржника від 11.06.2020 у межах виконавчого провадження № 62233741;

- зобов`язати Ірпінський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо зняття арешту з коштів та майна Державної установи "Бучанська виправна колонія (№ 85)", які були накладені постановами старшого державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герби К.В. від 03.06.2020 та від 11.06.2020 у межах виконавчого провадження № 58979730.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі за даним адміністративним позовом, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частин першої і другої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. При цьому позивачу під час звернення до суду необхідно довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом визначеного законом строку звернення до суду від дати порушення його прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 зазначив, що під час вирішення питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушення її прав, свобод та інтересів.

У позовній заяві позивачем зазначено, що 19.01.2023 Департамент з питань виконання кримінальних покарань роз`яснив позивачу те, що майно установи перебуває в арешті на підставі постанов державного виконавця в межах кримінального провадження від 03.06.2020 № 62233741, яке відкрито Ірпінським міським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Враховуючи отриману від Державної кримінально-виконавчої служби України інформацію, 26.01.2023 позивач звернувся до відповідача із запитом для надання відповідних постанов про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на майно державної установи, отримавши які позивач дізнався, що виконавче провадження № 62233741 про стягнення з позивача штрафу у сумі 708 450 грн було відкрито на підставі постанови Головного управління Держпраці у Київській області від 05.03.2020 № КВ15/56/АВ/П/ТД/ФС-45, після відкриття виконавчого провадження 11.06.2020 було винесено ще постанови про арешт коштів боржника.

До позовної заяви представником позивача адвокатом Богомазом Павло Сергійовичем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій зазначено про не отримання від відповідача копій оскаржуваних постанов і що лише після того, як Державна кримінально-виконавча служба України повідомила позивачу 19.01.2023 про наявність арешту та необхідність його скасування, 26.01.2023 позивач отримав від відповідача копії оскаржуваних постанов. У зв`язку із зазначеними об`єктивними обставинами позивач просить поновити строк звернення до суду.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Суд встановив, що позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця від 03.06.2020 та від 11.06.2020 у межах виконавчого провадження № 62233741.

Положеннями статті 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (частини перша та четверта статті 121 КАС України).

В обґрунтування поважності причин пропуску десятиденного строку для оскарження постанов державного виконавця позивач посилається на неотримання оскаржуваних постанов та те, що лише 19.01.2023 дізнався про наявність таких рішень від Державної кримінально-виконавчої служби України.

Проте суд критично оцінює такі твердження позивача, з огляду на таке.

Із аналізу доданих до позовної заяви документів суд встановив, що у листі Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 19.01.2023 № 12-1180/Гр зазначено: "на розгляді в Департаменті перебуває лист державної установи "Бучанська виправна колонія (№ 85)" від 8/3-22 від 05.01.2023, щодо надання юридичної допомоги стосовно знаття арешту з майна установи".

Також до позовної заяви позивач додав платіжне доручення про сплату судового збору ще у листопаді 2022 року (від 28.11.2022 № 108).

Разом з цим, із комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" суд встановив, що на розгляді Київського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 320/2758/20, у якій Державна установа "Бучанська виправна колонія (№ 85)" оскаржувала постанову від 05.03.2020 № КВ15/56/АВ/П/ТД/ФС-45 про накладення штрафу в розмірі 708 450,00 грн. Рішенням суду від 04.11.2021 у справі № 320/2758/20 у задоволенні позову відмовлено. Постановою Шостою адміністративного апеляційного суду від 30.05.2022 рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/2758/20 залишено без змін.

Також згідно з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.01.2023 у адміністративній справі № 320/11471/22 суд встановив, що позовна заява Державної установи "Бучанська виправна колонія (№ 85)" до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов і зобов`язання вчинити певні дії була повернута позивачу, позаяк звернувшись до суду 04.12.2022 (через підсистему "Електронний суд"), позивач пропустив встановлений законодавством десятиденний строк на оскарження постанов про накладення арештів на кошти та майно боржника від 03.06.2020 та від 11.06.2020, а повідомлені ним у заяві обставини пропуску цього строку суд не визнав поважними.

Зокрема в ухвалі суду про повернення позовної заяви від 11.01.2023 у справі № 320/11471/22 зазначено: 06.01.2023 від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, у якій стверджував, що про наявність відкритого виконавчого провадження позивачу стало випадково відомо у листопаді 2022 року, коли виникла необхідність передачі з балансу установи автомобіля на баланс іншого підприємства. Тоді ж у листопаді 2022 року постанову про відкриття виконавчого провадження № 62233741 начальнику установи було надано неофіційно з електронної бази, і адвокатом установи внаслідок ознайомлення з АСВП виявлено постанову про арешт майна установи, які в подальшому оскаржено до суду. Суд констатував, що про наявність оскаржуваних постанов позивач повинен та міг дізнатись у червні 2020 року, оскільки спірне виконавче провадження було відкрито для примусового виконання постанови ГУ Держпраці у Київській області № КВ15/56/АВ/П/ТД/ФС-45 виданої 05.03.2020 про накладення на позивача штрафу в розмірі 708 450, 00 грн.

Суд погоджується з зазначеною вище позицією суду про те, що позивач повинен та міг дізнатися про наявність оскаржуваних постанов ще у 2020 році, позаяк оскаржував у суді постанову про накладення штрафу Держпраці та міг передбачити несприятливі наслідки такого рішення.

З аналізу матеріалів справи та досліджених судом обставин, суд встановив, що позивачем не зазначено коли саме він дізнався про прийняття оскаржуваних постанов, що позбавляє суд визначити час, з якого починається перебіг десятиденного строку для звернення до суду з таким позовом (у справі № 320/11471/22 зазначає, що випадково дізнався у листопаді 2022 року; у справі № 320/5584/23 зазначає, що лише 19.01.2023 дізнався, при цьому з матеріалів справи встановлено, що позивач звертався за наданням юридичної допомоги щодо зняття арешту з майна лист від 05.01.2023).

Відтак з метою з`ясування часу коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, позивачу (представнику) в порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно надати належним чином засвідчені копії надіслання позовної заяви до суду (для прикладу, копію фіскального чеку Укрпошти, де зазначено дату подання позовної заяви до суду), а також документ, що підтверджує отримання позивачем копії оскаржуваного рішення та/або обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом із зазначенням поважних причин такого пропуску.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд також звертає увагу, що відповідно до частини п`ятої і шостої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані зокрема: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Суд встановив, що у четвертій позовній вимозі позивач зазначає номер виконавчого провадження "№ 58979730", проте з матеріалів справи суд встановив, що оскаржувані постанови винесені у межах виконавчого провадження за № 62233741. У зв`язку з чим позивачу (представнику) варто уточнити зміст позовних вимог в цій частині.

Зазначені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, у зв`язку з чим суд, враховуючи положення статті 169 КАС України, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та встановити строк для усунення недоліків позовної заяви.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому необхідно зазначити, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 р. у справі "Пелевін проти України" (п. 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (п. 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248, 287, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Залишити без руху позовну заяву Державної установи "Бучанська виправна колонія (№ 85)" до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов і зобов`язання вчинити певні дії.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати (вручити) позивачу (представнику).

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання суддею та не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Басай О.В.