Справа № 440/13385/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2023-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 березня 2023 року

м. Київ

справа № 440/13385/21

адміністративне провадження № К/990/5878/23

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року

у справі №440/13385/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову ГУНП у Полтавській області у зарахуванні позивачу пільгової вислуги років за час служби в поліції за період з 06.10.2005 року по 06.11.2015 року в кількості 15 років 3 місяці 20 днів до календарної вислуги років та до стажу служби в поліції, що в загальній кількості складає 28 років 06 місяців 09 днів;

- зобов`язати ГУНП у Полтавській області здійснити перерахунок та зарахувати позивачу відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та пункту 3 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за час служби в поліції за період з 06.10.2005 по 06.11.2015 у кількості 15 років 3 місяці 20 днів до календарної вислуги років та до стажу служби в поліції, що в загальній кількості складає 28 років 06 місяців 09 днів, про що видати відповідний наказ;

- зобов`язати ГУНП у Полтавській області здійснити перерахунок позивачу відповідно до статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за час служби в поліції період з 06.10.2005 по 06.11.2015 у кількості 15 років 3 місяці 20 днів до календарної вислуги років та до стажу служби в поліції, що в загальній кількості складає 28 років 06 місяців 09 днів, про що видати відповідний наказ.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із такими рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику.

20 лютого 2023 року касаційна скарга ОСОБА_1 повторно надійшла до Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі позивач посилається на пункти 1 та 3 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Так в обгрунтування скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду - об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду (від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а) "Позиція КАС ВС щодо зарахування на пільгових умовах періоду участі в АТО для призначення пенсії поліцейському за вислугу років"; та інший подібний висновок - постанова Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №185/7049/16-а "ВС висловив позицію щодо зарахування до пільгового трудового стажу періоду, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції".

При цьому вказує, що суди неправильно застосували підпункт «а» пункту 3, пункту 2 (прийняття безпосередньої участі в антитерористичній операції) Постанови КМ України від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Постанова №393), статтю 17, статтю 17-1 Закону №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262), визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, та порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію - а саме участь в АТО, а також частини 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту 1, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.

Далі скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права:

- статті 78 Закону України «Про Національну поліцію»,

- статей 12, 17, 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,

- пункту 1, 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 29 липня 2008 року № 361 у подібних правовідносинах щодо обчислення пільгового стажу служби в підрозділах міліції спеціального призначення («УБОЗ», «УБЕП», «карний розшук» тощо), що включається до загального стажу, який дає право на призначення пенсії.

Так, у касаційній скарзі скаржник посилається на пункти 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України. При цьому, в першому випадку скаржник зазначає, що існує висновок Верховного Суду щодо питання застосування вказаних норм, та який викладено у постановах №805/3923/18-а та №185/7049/16-а, однак в іншому випадку посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, який визначає, що висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах - відсутній, та вказує про відсутність висновку щодо частини вказаних скаржником норм, висновок щодо яких існує. Але такі підстави є взаємовиключними, та не можуть вважатись судом належним обгрунтуванням підстав касаційного оскарження.

Крім того, посилання на ухвалу про відкриття касаційного провадження від 17.05.2022 року у справі №320/12166/20 не може вважитись підставою для відкриття касаційного провадження у вказаній справі. При цьому, 22 лютого 2023 року у згаданій справі Верховний Суд виніс постанову, якою оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій скасовані, та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.

Наведене обґрунтування підстав звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пунктів 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Разом з тим, зміст касаційної скарги зводиться до незгоди позивача із оскаржуваними судовими рішеннями в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії та обґрунтування такої незгоди відповідними посиланнями на нормативно-правові акти України, а також посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року у справі №440/13385/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. Е. Мацедонська