Справа № 380/19135/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

08 березня 2023 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Чаплик І.Д., перевіривши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) звернулись до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17 ), в якому просять:

зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, виплатити грошові кошти, що були на банківських рахунках відкритих у ПАТ КБ Фінансова Ініціатива: на ім`я позивачів в наступних сумах ОСОБА_1 =$ 8.700,00 USD, ОСОБА_2 =S 1.834,00 USD + 35 280,0грн, ОСОБА_3 $ 1.610,00 USD +41 130,0грн.;

стягнути з відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, на користь позивачів, на підставі норм ЗУ №2346-111 Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, а саме: ст.32, п.32.2 32.2. у разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов`язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними - пеню в розмірі 10% від суми заблокованих грошових коштів на поточних рахунках Позивачів, а саме в сумі: ОСОБА_1 =$ 870,00 USD, ОСОБА_2 =$ 183,400 USD + 3 528,0грн, ОСОБА_3 =$ 161,00 USD + 4 113,0грн.;

стягнути з відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, на користь позивачів, матеріальні збитки - не отриману вигоду в розмірі по 10% річних від суми заблокованих коштів, що могли бути розміщені в ІНФОРМАЦІЯ_1 чи будь-якому іншому банку, грошові кошти у сумі: ОСОБА_1 =S 870,00 USD, ОСОБА_2 =$ 183 400 USD + 3 528,0грн, ОСОБА_3 =$ 161,00 USD + 4 113,0грн.;

стягнути з відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, на користь позивачів, моральні збитки - в розмірі 10% від суми заблокованих грошових коштів на поточних розрахункових рахунках позивачів у ПАТ Банк Михайлівський у сумі: ОСОБА_1 =$ 870,00 USD, ОСОБА_2 =$ 183,400 USD + 3 528,0грн, ОСОБА_3 =$ 161,00 USD + 4 113,0грн.;

зобов`язати відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, , усі неповернуті грошові кошти скерувати на рахунок у Львівській філії ПАТ ПУМБ , МФО 334851.

Також позивачі просили звільнити їх від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав.

Ухвалою суду від 04.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

16.02.2023 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву. Разом з відзивом відповідач подав клопотання про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку із несплатою судового збору. Клопотання обґрунтував із посиланням на постанову Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №160/15864/20, якою зазначено що дія частини третьої статті 22 Закону України Про захист прав споживачів не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій (виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі пункту 4 частини другої статті 4 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб).

Ухвалою суду від 16.02.2023 позовну заяву залишено без руху з підстав несплати судового збору, надано позивачам строк для усунення недоліків тривалістю 5 днів.

03.03.2023 позивачами було подано пояснення до позовної заяви. У поясненні позивачі посилаються на Рішення Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013, у п. 2.6, якого зазначено, що за пунктом 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються громадські організації, які звернулися до суду із заявами щодо захисту прав та інтересів інших осіб у випадках, передбачених законодавством. Конституційний Суд України виходить з того, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення позивачів до позовної заяви суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) є спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, а отже, саме правові приписи, закріплені в наведеному Законі, підлягають застосуванню під час обчислення судового збору, його сплати, а також звільнення осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону.

Згідно зі статтею 1 Закону № 3674-VI, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За статтею 2 Закону № 3674-VI, платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Стаття 5 Закону № 3674-VI визначає перелік пільг щодо сплати судового збору. Зокрема, згідно з п. 7 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, від сплати судового збору звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Суд також зазначає, що сплата судового збору особами, які звертаються до суду, - це процесуальний обов`язок, який визначається нормами процесуального закону та Закону України Про судовий збір. При цьому процесуальна норма частини другої статті 132 КАС України є бланкетною і в частині визначення розміру судового збору, порядку його сплати, повернення і звільнення від сплати відсилає до окремого закону, зокрема Закону України Про судовий збір. Об`єкти справляння судового збору, тобто процесуальні дії, за які справляється судовий збір, встановлені у статті 3 зазначеного Закону.

Такими об`єктами є процесуальні документи, які особа подає до суду (позовна заява, апеляційна чи касаційна скарга тощо). Так само ця норма визначає процесуальні документи, за подання яких судовий збір не справляється.

Стосовно документів, за подання яких судовий збір справляється, стаття 4 Закону України Про судовий збір установлює розміри ставок судового збору. При цьому розміри ставок судового збору так само залежать від характеристики об`єкта справляння - позовна заява, скарга чи інша заява (в деяких випадках - у поєднанні з характеристикою суб`єкта, який звертається до суду).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року №12-рп/2013 у справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у взаємозв`язку з положеннями пункту "г" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" зазначив, що пунктом 7 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору звільняються також громадські організації, які звернулися до суду із заявами щодо захисту прав та інтересів інших осіб у випадках, передбачених законодавством.

Однак, суд зазначає, що 22 травня 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року. Згідно зі змінами, внесеними даним Законом, пункт 7 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено в новій редакції, яка передбачає, що пільги щодо сплати судового збору надаються лише громадянам, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Громадські організації, а також державні підприємства, установи та організації із даного переліку були виключені.

Таким чином, за новою редакцією Закону № 3674-VI, громадські організації не включено до переліку осіб, на яких розповсюджуються пільги щодо сплати судового збору.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 804/1230/17.

Суд також враховує, що метою встановлення певних ставок судових витрат на законодавчому рівні є забезпечення діяльності судової гілки влади, а також насамперед дисциплінування осіб, які звертаються за захистом своїх порушених прав та інтересів, спрямоване на обмеження подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань.

З урахуванням вищезазначеного, можна зробити висновок, що в разі звернення до суду Громадської організації в інтересах інших осіб, така Громадська організація є в розумінні Закону №3674-VІ платником судового збору, тобто наявність чи відсутність підстав для сплати судового збору пов`язана не зі статусом громадської організації, яка діє в інтересах певної особи, а безпосередньо з цією особою - позивачем. Таким чином, з`ясуванню підлягають обставини наявності у такої особи обов`язку сплачувати судовий збір чи наявності підстав для звільнення, відстрочення чи розстрочення його сплати.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 804/6859/16.

Суд також зазначає, що оцінка рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень за позовом особи, яка не має права на звернення до суду і не є потерпілою в конкретних правовідносинах (є неналежним позивачем), апріорі не може призвести до захисту прав і не узгоджується із завданнями адміністративного судочинства.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права й охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках:

якщо таке повноваження передбачено в її статутних документах,

якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Вирішуючи питання щодо права громадських організацій на звернення до суду в інтересах інших осіб, суди повинні з`ясувати:

- статус громадської організації та її засновників, їхню безпосередню заінтересованість у вирішенні питання, що є предметом позову;

- мету громадської організації та її безпосередній зв`язок із предметом позову;

- інтереси яких саме осіб є предметом судового захисту;

- чи зверталися ці особи за захистом своїх прав до громадської організації;

- добросовісність дій громадської організації, що звертається до суду.

Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 21 березня 2021 року у справі № 640/21611/19.

Однак, суд звертає увагу позивачів, що у даній справі позов був поданий не від імені Громадської спілки «Правозахисне Товариство Українських Офіцерів» як юридичної особи, а від імені позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як фізичних осіб.

За таких умов суд не знаходить підстав для звільнення позивачів від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч. 15 ст. 171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Оскільки позивачами не було усунено недоліки позовної заяви у строки, визначені ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 16 лютого 2023 року, суд доходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 161, 169, 171, 241, 243, 248, 256, 293, 294 КАС України, суд

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачам, що після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, вони мають право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідні положення КАС України шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Суддя Чаплик І.Д.