Справа № 400/2378/22
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/2378/22

Головуючий в 1 інстанції Лісовська Н.В.

рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, а саме: визнання протиправними дій щодо відмови в зарахуванні до загального трудового стажу періодів роботи під час відбування покарання з 25 березня 1983 року по 28 жовтня 1988 року та з 27 червня 1991 року по 14 лютого 2001 року; зобов`язання зарахувати до загального трудового стажу періоди роботи під час відбування покарання з 25 березня 1983 року по 28 жовтня 1988 року та з 27 червня 1991 року по 14 лютого 2001 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивачем подано до суду апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у межах спірних правовідносин позивачу протиправно не зараховано строки відбування покарань до страхового стажу, так як згідно наданих довідок позивач отримував заробітну плату при відбуванні покарань у виправних закладах.

При цьому, на переконання апелянта, несплата страхових внесків підприємством-страхувальником не може бути підставою для відмови у зарахуванні страхового стажу.

В свою чергу, відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин до страхового стажу позивача правомірно не зараховано період роботи під час відбування покарання, оскільки за цей період не сплачено страхові внески.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 листопада 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням відповідача від 09 листопада 2021 року № 3 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому, до страхового стажу не враховано періоди роботи під час відбування покарання з 25 березня1983 року по 28 жовтня 1988 року та з 27 червня 1991 року по 14 лютого 2001 року, у зв`язку з несплатою страхових внесків.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою у зарахуванні до трудового стажу періоду роботу під час відбування покарання, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідками з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки чинним на час відбування позивачем покарання законодавством, прямо передбачало неможливість зарахування часу роботи до трудового стажу, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так згідно ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Між тим, згідно ч. 6 ст. 50 Виправно-трудового кодексу України (втратив чинність з 01 січня 2004 року), час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, крім випадків, спеціально передбачених у законі.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення пенсійного органу про відмову у зарахуванні до загального трудового стажу позивача періодів роботи під час відбування покарання.

В свою чергу, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, зібрані матеріали справи містяться довідки державної установи «Житомирська виправна колонія (№ 4)», згідно з якими позивач відбував покарання у вигляді позбавлення волі з 25 березня 1983 року по 28 жовтня 1988 року та отримував заробіток за виконану ним роботу.

Аналогічні довідки видані державною установою «Кропивницька виправна колонія (№6)» за період з 27 червня 1991 року по 14 лютого 2001 року.

При цьому, у відповідних довідках окремо зазначено, що відрахування до Пенсійного фонду та фонду соціального страхування відносно позивача не здійснювались.

Між тим, вищевикладеними положеннями ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що зарахування періодів праці до страхового стажу здійснюється в порядку і на умовах чинного законодавства, що діяло до набрання чинності цим законом.

В свою чергу, Виправно-трудовим кодексом України, який діяв у період відбування покарань позивачем, визначалось, що час роботи під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується.

При цьому, апелянтом не зазначено про існування обставин, що дозволяють зарахувати час роботи до трудового стажу.

Таким чином, законодавство, чинне на час відбування позивачем покарання, прямо передбачало неможливість зарахування зазначеного часу роботи до трудового стажу.

Враховуючи зазначене, а також відсутність доказів сплати страхових внесків позивачем, судова колегія приходить висновку, що пенсійним органом вірно відмовлено у зарахуванні до загального трудового стажу періодів роботи позивача під час відбування покарання.

В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Єщенко О.В. Крусян А.В.