Справа № 340/9544/21
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/9544/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

за участю секретаря судового засідання Бодюл М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Рос Агро" (27645, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Вишняківка, вул. Молодіжна, 30Б, )

представник: Матковська О.С.

відповідач: Головне управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, код ЄДРПОУ ВП 43995486)

представники: Данілов С.О., Вишневська О.С., Щербаков І.О., Щербина О.А.

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рос Агро" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- форми "Р" №2 від 29.07.2021 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 125 216 343 грн.;

- форми "ПС" №2 від 29.07.2021 року, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на прибуток підприємств у розмірі 680 грн.;

- форми "Р" №2 від 29.07.2021 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1 522 500 грн.;

- форми "В4" №2 від 29.07.2021 року, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість на 103 792 грн.;

- форми "Д" №0 від 29.07.2021 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за податку на доходи фізичних осіб на 67 703, 42 грн., яке оскаржується частково, а саме в загальній сумі 55479,57 грн.;

- форми "Д" №0 від 29.07.2021 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 17 693 596, 44 грн.;

- форми "ПС" №0 від 29.07.2021 року, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1020 грн.

Позов мотивовано тим, що спірні податкові повідомлення-рішення винесені за результатами документальної планової виїзної перевірки, оформленої актом ГУ ДПС у Кіровоградській області №1881/11-28-07-02/31308597 від 18.06.2021 року. Підставою для донарахування податку на прибуток підприємств стали висновки акту перевірки про необхідність включення до складу доходів різниці між вартістю приєднаних підприємств і витратами на їх придбання, а також доходу від участі у капіталі сільськогосподарських підприємств, засновником яких є позивач. Позивач заперечує такі висновки та стверджує, що підприємство належним чином відображало в бухгалтерському та податковому обліку та звітності операції з придбання часток у статутних капіталах ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Нова Україна", ТОВ "Агрофірма "Дружба", ТОВ "Агропромислове господарство "Аграрник" та щодо приєднання ТОВ "Агрофірма Лісова", ТДВ "Роздольнянське Агропідприємство", СТОВ "ПІК". Також позивач не погоджується із донарахуванням йому податку на додану вартість через висновки контролюючого органу про заниження податкових зобов`язань за господарськими операціями з придбання трьох автомобілів та доводить, що вказані автомобілі використовувалися у господарській діяльності підприємства, що підтверджується наявними первинними документами. Контролюючий орган не витребовував документи щодо списання пального цими автомобілями, а запит від 10.06.2021 року наданий з порушенням вимог Податкового кодексу України. Позивач заперечує висновки контролюючого органу про надання ним доходу фізичним особам у вигляді додаткового блага при продажу транспортних засобів та зазначає про неможливість застосування порядку визначення звичайної ціни до суми знижки. Щодо донарахування військового збору з дивідендів, внесених засновником у статутний капітал товариства, позивач стверджує, що при здійсненні реінвестиції дивіденди, що спрямовуються на збільшення статутного капіталу товариства, не підлягають оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором. З цих підстав позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №2, №2, №2, №2, №0, №0 від 29.07.2021 року повністю, а податкове повідомлення-рішення №0 від 29.07.2021 року - в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 55479,57 грн.

Ухвалою судді від 26.11.2021 року відкрито провадження у справі за цим позовом, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що за результатами документальної планової виїзної перевірки позивача виявлено, що він як платник єдиного податку четвертої групи у 2017, 2018 та 2019 роках не відповідав вимогам пп.4 пп.291.4 ст.291 ПК України через недотримання 75-відсоткового критерію частки сільськогосподарського товаровиробництва та викривив показники у відповідних розрахунках частки сільськогосподарського товаровиробництва. За розрахунками контролюючого органу така частка у 2017 році склала 66,45 %, у 2018 році - 66,41 %, у 2019 році - 45,02 %. Під час перевірки встановлено, що ТОВ "Рос Агро" окрім діяльності з вирощування сільськогосподарської продукції займалося фінансово-інвестиційною діяльністю шляхом участі в якості засновника у статутних фондах прибуткових сільськогосподарських підприємств (ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Нова Україна", ТОВ "Агрофірма "Дружба", ТОВ "Агропромислове господарство "Аграрник") та здійснювало приєднання прибуткових сільськогосподарських підприємств (ТДВ "Роздольнянське Агропідприємство", ТОВ "Агрофірма Лісова", СТОВ "ПІК"). Всупереч стандартам бухгалтерського обліку позивач не включив до загальної суми доходу за 2017 - 2020 роки суму чистого прибутку сільськогосподарських підприємств, засновником яких він був, а у 2019 році - суму доходу від приєднання підприємств у вигляді вартості різниць між справедливими (балансовими) вартостями активів приєднаних підприємств та зобов`язаннями і витратами на їх придбання. Внаслідок цього позивач занизив показники доходів та фінансового результату (прибутку) у фінансовій звітності та ухилився від сплати податку на прибуток підприємств у 2018 - 2020 роках на загальну суму 108 529 104 грн., від сплати якого він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи. З цих підстав позивачу нараховані грошові зобов`язання з податку на прибуток підприємств та застосовано штрафну санкцію за неподання податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2018 -2019 роки. Також позивач придбав у 2017 та 2020 роках автомобілі (Toyota Land Cruiser 200, Toyota Land Cruiser 200, Porsche Cayenne) та сформував податковий кредит у зв`язку з придбанням цих товарів. У ході перевірки позивач не надав будь-яких документів щодо використання вказаних транспортних засобів у власній господарській діяльності, зокрема документів щодо списання пального та документів, що підтверджують техобслуговування та показники одометрів загального пробігу транспортних засобів. Тож за висновками контролюючого органу позивач занизив податкові зобов`язання з ПДВ за грудень 2020 року на 1 321 972 грн., оскільки не нарахував податкові зобов`язання на вартість цих товарів, які використовувались в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, чим порушив вимоги п.198.5 ст.198 ПК України. Це порушення стало підставою для донарахування податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 1218000 грн. та зменшення від`ємного значення ПДВ на 103 792 грн. Також позивач занизив податок на доходи фізичних осіб на 34 503, 44 грн. та військовий збір на 2 357, 72 грн. із сум доходу, отриманого фізичними особами як додаткове благо у вигляді знижки вартості двох реалізованих у жовтні 2017 року легкових автомобілів Citroen Berlingo за ціною нижче середньоринкової вартості, визначеної відповідно до п.173.1 ст.173 ПК України та оприлюдненої на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Крім того, ТОВ "Рос Агро" у 2017 році спрямувало на збільшення статутного капіталу 699 501 000 грн. за рахунок нерозподіленого прибутку підприємства. Враховуючи, що єдиним учасником ТОВ "Рос Агро" є фізична особа ОСОБА_1 , який володіє часткою 100 % статутного капіталу товариства, а також те, що сума внеску в статутний фонд була збільшена на 699 501 000 грн. за рахунок нерозподіленого чистого прибутку товариства в результаті відмови від отримання розподілених на його користь дивідендів, то сума поповнення статутного капіталу товариства є доходом засновника ОСОБА_1 у вигляді дивідендів, який підлягає оподаткуванню військовим збором відповідно до пп.165.1.18 п.165.1 ст.165, пп.1.7 п.16.-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. За висновками контролюючого органу позивач не сплатив до бюджету військовий збір у розмірі 10 492 515 грн. (699 501 000 грн. х 1,5 %) за 2 квартал 2017 року. У ході перевірки встановлено також порушення порядку подання інформації про фізичних осіб - платників податків (помилки у зазначенні РНОКПП фізичних осіб, яким виплачено дохід за ознакою "157" у податкових розрахункам №1-ДФ за 2, 3 квартали 2017 року; невключення до податкових розрахунків №1-ДФ суми нарахованої та виплаченої поворотної фінансової допомоги засновнику товариства ОСОБА_1 за ознакою "153"; невключення до податкового розрахунку №1-ДФ за 2 квартал 2017 року суми нарахованих дивідендів засновнику товариства ОСОБА_1 за ознакою "142"), що стало підставою для накладення штрафу, передбаченого п.119.1 ст.119 ПК України у розмірі 1020 грн. Доводячи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій вказував, що у товариства не виникло обов`язку щодо нарахування та сплати до бюджету військового збору у сумі 10 492 515 грн., оскільки дивіденди були оголошені засновнику товариства, але не були нараховані та не були виплачені на його користь. Також посилався на те, що наведена в акті перевірки середньоринкова вартість реалізованих легкових автомобілів Citroen Berlingo є необґрунтованою, оскільки обчислена без врахування пробігу та строку експлуатації цих автомобілів.

Представник відповідача подав заперечення, у яких навів ті самі доводи та аргументи, що і у відзиві на позов.

Ухвалою від 29.09.2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Ухвалою від 15.02.2023 року суд відмовив у задоволенні клопотання ТОВ "Рос Агро" про призначення судової економічної експертизи.

Розглянувши справу, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рос Агро" зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку платників податків в ГУ ДПС у Кіровоградській області.

Начальник ГУ ДПС у Кіровоградській області видав наказ №367-п від 30.03.2021 року "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Рос Агро", яким на підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77 ПК України наказано провести документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Рос Агро" з 28.04.2021 року тривалістю 20 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 01.04.2017 року по 31.12.2020 року з метою дотримання вимог податкового законодавства, за період з 01.04.2017 року по 31.12.2020 року з метою дотримання вимог валютного законодавства, за період з 01.10.2016 року по 31.12.2020 року з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.04.2017 року по 31.12.2020 року з метою дотримання іншого законодавства.

Наказом начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області №604-п від 27.05.2021 року "Про продовження терміну проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Рос Агро" на підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77, п.82.2 ст.82 ПК України продовжено термін проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Рос Агро" з 31.05.2021 року на 10 робочих днів.

На підставі цих наказів та відповідних направлень посадові особами ГУ ДПС у Кіровоградській області у період з 28.04.2021 року по 11.06.2021 року провели документальну планову виїзну перевірку ТОВ " Рос Агро" та за її результатами склали акт №1881/11-28-07-02/31308597 від 18.06.2021 року.

За висновками цього акту у ході перевірки встановлено зокрема такі порушення:

- пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.4 п.291.4 ст.291, пп.298.8.4 п.298.8 ст.298, п.299.11 ст.299 Податкового кодексу України, п.5, п.7, п.21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 19.11.1999 року, норм Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 12 "Фінансові інвестиції", затвердженого наказом Міністерства фінансів України №91 від 26.04.2000 року, Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 19 "Об`єднання підприємств", затвердженого наказом Міністерства фінансів України №163 від 07.07.1999 року, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 108 529 104 грн., а саме: за 2018 рік - 25 992 580 грн., за 2019 рік - 40 756 375 грн., за 1 квартал 2020 року - 11 313 846 грн., за 2 квартал 2020 року - 5 308 032 грн., за 3 квартал 2020 року -12 411 239 грн., за 4 квартал 2020 року - 12 747 033 грн.;

- п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за грудень 2020 року на суму 1 218 000 грн. та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 декларації) за грудень 2020 року на суму 103 792 грн.;

- пп.4 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено єдиний податок четвертої групи за 2018, 2019, 2020 роки на загальну суму 7 101 325, 28 грн.;

- пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.164.5 ст.164, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, ч. "а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в частині надання доходу фізичним особам при продажу транспортних засобів у вигляді додаткового блага, за яких не сплачено податок на доходи фізичних осіб в сумі 34 503, 40 грн.;

- пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, частини "а" п.176.2 ст.176, п.16-1 підрозділу 10 розділу XX "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, в частині надання доходу фізичним особам при продажу транспортних засобів у вигляді додаткового блага, за яких не сплачено військовий збір в сумі 2 357, 72 грн.;

- пп.168.1.1, пп.168.1.2, п.168.1 ст.168, пп.165.1.18 п.165.1 ст.165, пп.1.7 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, в частині ненарахування та несплати до бюджету військового збору в сумі 10 492 515 грн.;

- п.51.1 ст.51, п.70.16 ст.70, пп. "б" п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в частині подання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) з недостовірними відомостями.

ТОВ "Рос Агро" подало до ГУ ДПС у Кіровоградській області заперечення від 12.07.2021 року до акта перевірки, у якому виклало свої доводи щодо незгоди з висновками перевірки, а також фактами і даними, викладеними в акті перевірки.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень ГУ ДПС у Кіровоградській області склала висновок №75/11-28-07-02/31308597 від 22.07.2021 року.

На підставі акту та з урахування висновку щодо розгляду заперечень ГУ ДПС у Кіровоградській області прийняло щодо позивача такі податкові повідомлення-рішення:

- форми "Р" №2 від 29.07.2021 року, яким згідно з пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58, п.123.2 ст.123 ПК України, за порушення п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.4 п.291.4 ст.291, пп.298.8.3, пп.298.8.4 п.298.8 ст.298, п.299.11 ст.299 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 125 216 343 грн. грн., із яких 108 529 105 грн. податкове зобов`язання, 16 687 239 грн. - штрафна санкція;

- форми "ПС" №2 від 29.07.2021 року, яким згідно з п.57.3 ст.57, п.120.1 ст.120 ПК України, за порушення абз.2 п.299,11 ст.299, п.46.2 ст.46, ст.49 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 680 грн. за неподання податкових декларації з податку на прибуток підприємств за 2018 та 2019 роки;

- форми "Р" №2 від 29.07.2021 року, яким згідно з пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58, п.123.1 ст.123 ПК України, за порушення п.198.5 ст.198 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1 522 500 грн., із яких 1 218 000 грн. - податкове зобов`язання, 304 500 грн. - штрафна санкція;

- форми "В4" №2 від 29.07.2021 року, яким згідно з п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України, за порушення п.198.5 ст.198 ПК України зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 103 792 грн.;

- форми "Д" №0 від 29.07.2021 року, яким згідно з пп.54.3.5 п.54.3 ст.54, ст.58, п.109.1, п.109.3 ст.109, п.112.5 ст.112, п.125-1.2 ст.125-1, пп.129.1.4 п.129.1 ст.129 ПК України, за порушення пп.14.1.180, пп.14.1.219 п.14.1 ст.14, абз. "е" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.165.1.18 п.165.1 ст.165, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4.п.168.1 ст.168, п.173.1 ст.173, абз. "а" п.176.2 ст.176, п.188.1 ст.188 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 67 703, 42 грн., з яких: 34503, 40 грн. податкове зобов`язання, 18 416, 30 грн. - штрафна санкція, 14 783, 72 грн. пеня;

- форми "Д" №0 від 29.07.2021 року, яким згідно з пп.54.3.5 п.54.3 ст.54, ст.58, п.109.1, п.109.3 ст.109, п.112.5 ст.112, п.125-1.2 ст.125-1, пп.129.1.4 п.129.1 ст.129 ПК України, за порушення пп.1.7 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX "Інші перехідні положення", пп.14.1.180, пп.14.1.219 п.14.1 ст.14, абз. "е" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.165.1.18 п.165.1 ст.165, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.173.1 ст.173, абз. "а" п.176.2 ст.176, п.188.1 ст.188 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 17 693 596, 44 грн., з яких 10 494 872, 72 грн. податкове зобов`язання, 2 623 718, 18 грн. - штрафна санкція, 4 575 005, 54 грн. пеня;

- форми "ПС" №0 від 29.07.2021 року, яким до згідно з пп.54.3.5 п.54.3 ст.54, п.109.1, п.109.3 ст.109, п.112.5 ст.112 пп.119.1 ст.119 ПК України, за порушення п.51.1 ст.51, п.70.16 ст.70, пп. "б" п.176.2 ст.176 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1020 грн.

Позивач оскаржував ці податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку. Рішенням ДПС у Кіровоградській області від 22.10.2021 року вказані податкові повідомлення - рішення залишені без змін, а скарга ТОВ "Рос Агро" - без задоволення.

Не погоджуючись з цими рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючими органами є зокрема: 41.1.1. податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно з пунктами 61.1, 61.2 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 61 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється зокрема шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних планових виїзних перевірок визначає стаття 77 Податкового кодексу України, а строки їх проведення, у тому числі підстави для продовження строку перевірки визначені у статті 82 цього Кодексу.

18 березня 2020 року набрав чинності Закон України №533-IX від 17.03.2020 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктами 52-1 - 52-5.

Зокрема, згідно з пунктом 52-2 установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 березня 2020 року.

Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31 травня 2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

На період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України №540-IX від 30.03.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким внесено зміни, зокрема, до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України і абзац перший пункту 52-2 замінено сімома новими абзацами такого змісту:

"52-2. Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім:

- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

- фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

- обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

- обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу".

У зв`язку з цим абзаци другий - четвертий вважати відповідно абзацами восьмим десятим.

29 травня 2020 року набрав чинності Закон України №591-IX від 13.05.2020 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким внесено зміни, зокрема до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, в абзацах першому і дев`ятому слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами "2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Отже, законодавець шляхом внесення змін до Податкового кодексу України запровадив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупинив на цей період проведення документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18.03.2020 року та не були завершеними.

Тобто, вимоги пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких завершується дія карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановами Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", №1236 від 09.12.2020 року "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин.

Відтоді Кабінет Міністрів України не приймав рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Водночас, 4 жовтня 2020 року набрав чинності Закон України №909-ІХ від 17.09.2020 року "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцевих положень" якого встановлено, що у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

На підставі цієї норми Кабінет Міністрів України прийняв постанову №89 від 03.02.2021 року "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок", якою постановив скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення перевірок юридичних осіб, зокрема:

- тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними;

- документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу.

Таким чином, виникла колізія між нормами Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України №89 від 03.02.2021 року "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок" в частині можливості здійснювати контрольні заходи шляхом проведення деяких видів перевірок у період з дня набрання чинності такої постанови по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Податкового кодексу України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Тобто, зміна приписів Податкового кодексу України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строку дії мораторію могла бути здійснена виключно шляхом прямого внесення змін до Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 5.2 статті 5 Податкового кодексу України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною 3 статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у Податковому кодексі України, з одного боку і в постанові Кабінету Міністрів України з іншого боку - застосуванню підлягають положення і правила саме Податкового кодексу України, який є актом вищої юридичної сили.

Така правова позиція щодо розв`язання колізії між пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України №89 від 03.02.2021 року "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок" висловлена у постановах Верховного Суду від 22.02.2022 року у справі №420/12859/21, від 15.04.2022 року у справі №160/5267/21, від 27.04.2022 року у справі №140/1846/21, від 06.07.2022 року у справі №360/1182/21.

Суд установив, що на момент видання наказів ГУ ДПС у Кіровоградській області №367-п від 30.03.2021 року та №604-п від 27.05.2021 року, складання акту перевірки №1881/11-28-07-02/31308597 від 18.06.2021 року дія карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), не завершилася, а відтак діяв і мораторій на проведення документальних планових перевірок. Цей мораторій був прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України. На той час дія цієї норми не зупинялася.

У ході судового розгляду справи представник відповідача доводив, що після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №89 від 03.02.2021 року "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок" контролюючим органам було дозволено проводити документальні планові виїзні перевірки юридичних осіб з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України.

Суд відхиляє такі доводи та зазначає, що Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями щодо відновлення проведення податкових перевірок або скорочення строку дії обмежень, установлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, позаяк мораторій встановлено нормативно-правовим актом, який має вищу юридичну силу, та зміни до якого вносяться виключно шляхом внесення змін саме до цього Кодексу.

Наведене свідчить, що відповідач протиправно призначив у березні 2021 року та провів у квітні - червні 2021 року документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Рос Агро" всупереч законодавчій забороні на проведення такої перевірки в період дії мораторію, установленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Перевірка під час дії мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, є такою, що не породжує правових наслідків, оскільки така перевірка не повинна була відбутися в силу закону.

Суд зазначає, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки. Акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною 2 статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до сталої та послідовної практики Верховного Суду недотримання контролюючим органом обов`язкових умов для призначення та проведення податкової перевірки не створює правомірних наслідків такої перевірки. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 01.09.2022 року у справі №640/16093/21, від 07.12.2022 року у справі №640/16523/21, від 21.12.2022 року у справі №640/21092/21, від 28.12.2022 року у справі №420/22374/21, від 23.02.2023 року у справі №160/20112/21 у спорах щодо оскарження податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками податкових перевірок, проведених у період мораторію, установленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Відповідно до частин 4, 5 статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є зокрема: змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Наведене означає, що закріплений у статті 9 КАС України принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом він не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог. Вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, про захист яких він просить, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Воднораз, виходячи із завдань та основних засади адміністративного судочинства, наведених у статті 2 КАС України, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Перевіряючи, чи прийняте рішення суб`єкта владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, суд виходить з того, що правова процедура (fair procedure справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності. Визначена правова процедура проведення перевірки встановлює межі вчинення повноважень органу державної влади щодо проведення ним перевірки. Відповідно, встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Тож у цьому спорі обставини призначення податкової перевірки, дотримання контролюючим органом процедури її проведення входять до предмета доказування, а дослідження судом цих обставин є обов`язковою передумовою для висновку про законність прийнятих за наслідками такої перевірки актів (рішень) контролюючого органу. У таких справах з огляду на принцип офіційного з`ясування обставин у справі та завдання адміністративного судочинства суд, оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям правомірності та законності, визначеним нормами частини 2 статті 2 КАС України, не зв`язаний підставами позову, наведеними у позовній заяві.

Встановлені у ході судового розгляду справи порушення відповідачем вимог закону щодо проведення документальної планової виїзної перевірки суд визнає достатньою і безумовною підставою для висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що має наслідком їх скасування. Тому суд не переходить у рішенні до дослідження та аналізу висновків ГУ ДПС у Кіровоградській області про допущені позивачем порушення вимог податкового законодавства, описані в акті перевірки, які стали підставою для нарахування грошових зобов`язань/штрафів/пені та які заперечує позивач.

Скасування податкових повідомлень-рішень, які прийняті за результатами незаконної перевірки та на підставі акту, який є недопустимим доказом, не потребує перевірки доводів сторін, на які вони посилалися у заявах по суті справи в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Тож суд прийшов до висновку, що позов ТОВ "Рос Агро" слід задовольнити, податкові повідомлення-рішення №2, №2, №2, №2, №0, №0 від 29.07.2021 року слід скасувати повністю, а податкове повідомлення-рішення №0 від 29.07.2021 року - в оскарженій позивачем частині, з підстав незаконності податкової перевірки та відсутності правових наслідків такої.

Щодо доводів представника відповідача про неможливість зміни позивачем підстав позову після закриття підготовчого провадження та виходу суду за межі позовних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до вимог частини 1 статті 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Водночас і посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Така правова позиція щодо застосування норм процесуального права наведена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі №924/1473/15, від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17, від 08.06.2021 року у справі №662/397/15-ц.

У цих постановах Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, за змістом якої у процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("Суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Верховний Суд також неодноразово звертав увагу, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини 4 статті 9 КАС України.

Отже висновок суду у цій справі про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з інших мотивів, ніж наведені у позовній заяві, та застосування судом при вирішенні справи норм Податкового кодексу України та висновків Верховного Суду, на які позивач не посилався у позовній заяві, не є виходом за межі позовних вимог, не потребує дотримання правил зміни позовних вимог, наведених у статті 47 КАС України, та не є порушенням принципів змагальності та диспозитивності.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з цим позовом у 2021 році сплатив судовий збір у розмірі 23790 грн., що є більшим від максимальної ставки судового збору, установленої підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання юридичною особою адміністративного позову майнового характеру в сумі 22 700 грн. (10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених з 01.01.2021 року).

Тож з огляду за задоволення позову, здійснені позивачем витрати на оплату судового збору у сумі 22700 грн. слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Кошти зайво сплаченого судового збору у сумі 1090 грн. можуть бути повернуті позивачу з державного бюджету за його клопотанням та за ухвалою суду.

Керуючись статтями 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Рос Агро" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області форми "Р" №2 від 29.07.2021 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області форми "ПС" №2 від 29.07.2021 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області форми "Р" №2 від 29.07.2021 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області форми "В4" №2 від 29.07.2021 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області форми "Д" №0 від 29.07.2021 року в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 55479,57 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області форми "Д" №0 від 29.07.2021 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області форми "ПС" №0 від 29.07.2021 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Рос Агро" витрати на сплату судового збору у розмірі 22700 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш

Повне рішення суду складено 10.03.2023 року.