Справа № 280/309/23
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2023-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року Справа № 280/309/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 01.07.2022 за №83 про відмову в призначені пенсії за віком;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.09.2022 за №83 про відмову в призначенні пенсії за віком;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.12.2022 №83 про відмову в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу період роботи: - в колгоспі «Україна» с.Дівізія Гатарбунарського району Одеської області з 03.03.1981 по 12.05.1981, період роботи в колгоспі «Заповіт Ілліча» Вознесенського району Миколаївської області з 01.09.1983 по 01.09.1984 згідно трудової книжки колгоспника від 15.03.1981; - період роботи з 09.07.1991 по 13.02.1992 в СМУ «Вознєсенськ» тресту «Миколаївбуд» м.Вознесенськ Миколаївська область; період роботи за трудовим договором в АТ «Вознесенський сиркомбінат» від 21.02.2000 м.Вознесенськ Миколаївська область і повторно розглянути заяву від 24.06.2022 про призначення пенсії за віком.

Ухвалою суду від 16.01.2023 позовну заяву залишено без руху. Позивачем у встановлений строк недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 06.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що після досягнення пенсійного віку він у встановленому порядку звернувся з заявою про призначення пенсії за віком. Проте, йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу. Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що суперечить вимогам законодавства, оскільки вважає, що у відповідача не було підстав для не врахування до його страхового стажу періодів роботив колгоспі «Україна» с.Дівізія Гатарбунарського району Одеської області з 03.03.1981 по 12.05.1981, період роботи в колгоспі «Заповіт Ілліча» Вознесенського району Миколаївської області з 01.09.1983 по 01.09.1984 згідно трудової книжки колгоспника від 15.03.1981; - період роботи з 09.07.1991 по 13.02.1992 в СМУ «Вознєсенськ» тресту «Миколаївбуд» м.Вознесенськ Миколаївська область; період роботи за трудовим договором в АТ «Вознесенський сиркомбінат» від 21.02.2000 м.Вознесенськ Миколаївська область. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ГУ ПФУ в Запорізькій області проти задоволення позовних вимог заперечило. В обґрунтування заперечень зазначено, що необхідний страховий стаж для призначення пенсії становить 29 років, за доданими документами встановлено, що страховий стаж позивача складає 28 років 4 місяці 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Також, відповідач вказував на відсутність підстав для зарахування до стажу періодів з 03.03.1981 по 12.05.1981 та з 01.09.1983 по 01.09.1984, оскільки відсутня повна підстава внесення записів про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум вихододнів. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ГУ ПФУ в Кіровоградській області проти задоволення позовних вимог заперечило. В обґрунтування заперечень зазначено, що звернення позивача щодо призначення пенсії за віком було розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Київській області, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ПФУ в Запорізькій області. За результатами розгляду звернень прийняті рішення про відмову у призначенні пенсії через недостатність страхового стажу. Відповідач вважає, що оскільки позивач не має необхідної кількості стажу для призначення пенсії, то відповідачами правомірно прийнято спірні рішення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ГУ ПФУ в Київській області проти задоволення позовних вимог заперечило. В обґрунтування заперечень зазначено, що на момент розгляду звернення позивача за призначенням пенсії, його страховий стаж становив 28 років 2 місяці 19 днів, при мінімально необхідному 29 років, що є недостатнім для призначення пенсії. Відповідач зазначає, що до страхового стажу позивача не було зараховано період роботи з 09.07.1991 по 13.02.1992, оскільки виправлено дату при прийнятті та наказ при звільненні з роботи. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 24.06.2022 позивач звернувся до органів ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 01.07.2022 №83 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. В якості підстави для відмови у призначенні пенсії зазначено про те, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 29 років, страховий стаж позивача складає 28 років 2 місяці 19 днів. Також, у рішенні зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано: період роботи з 09.07.1991 по 13.02.1992, оскільки виправлено дату при прийнятті та наказ при звільненні з роботи.

22.09.2022 позивач повторно звернувся за призначенням пенсії.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 29.09.2022 №83 відмовлено у призначенні пенсії. В якості підстави для відмови у призначенні пенсії зазначено про те, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 29 років, страховий стаж позивача складає 28 років 2 місяці 20 днів. Також, у рішенні зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано: період роботи з 09.07.1991 по 13.02.1992 оскільки в трудовій книжці НОМЕР_1 від 07.06.1989 наявні виправлення, в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.03.1981 запис про роботу завірено іншим підприємством; трудовий договір від 21.02.2022 оскільки прізвище в підпису на договорі ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 ; період підприємницької діяльності з 30.01.1997 по 31.12.2003 оскільки відсутня інформація про систему оподаткування та сплату страхових внесків.

01.12.2022 позивач знову звернувся до органів ПФУ з питання призначення пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 07.12.2022 №83 відмовлено у призначенні пенсії. В якості підстави для відмови у призначенні пенсії зазначено про те, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 29 років, страховий стаж позивача складає 28 років 4 місяці 27днів. Також, у рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи у колгоспах згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 03.03.1981 по 12.05.1981 та з 01.09.1983 по 01.09.1984, оскільки відсутня повна підстава внесення записів про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум вихододнів (запис 1-3, сторінка 18-19).

Позивач не погодившись з відмовами територіальних органів Пенсійного фонду у призначенні пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком, за останнім рішенням, ГУ ПФУ в Запорізькій області вказало на те, що його страховий стаж становить 28 років 4 місяці та 27 день, а мінімально необхідний страховий стаж для призначення пенсії становить, у випадку позивача, 29 років.

При цьому, органом Пенсійного фонду не зараховано до стажу позивача з 03.03.1981 по 12.05.1981 та з 01.09.1983 по 01.09.1984, оскільки відсутня повна підстава внесення записів про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум вихододнів (запис 1-3, сторінка 18-19).

Згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Згідно з вимогами частин 1, 2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Зазначені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач у період з 03.03.1981 по 12.05.1981 працював в колгоспі «Україна» с.Дівізія Гатарбунарського району Одеської області, а у період з 01.09.1983 по 01.09.1984 - в колгоспі «Заповіт Ілліча» Вознесенського району Миколаївської області.

Суд зазначає, що трудова книжка серії НОМЕР_2 містить запис про роботу позивачу у період з 03.03.1981 по 12.05.1981 працював в колгоспі «Україна», а також містить запис про те, що позивач за зазначений період відпрацював необхідну кількість трудової участі (сторінка 19 трудової книжки).

Так саме і за період з 01.09.1983 по 01.09.1984 трудова книжка містить інформацію про роботу позивача та виконання ним встановлено трудового мінімуму.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що надані позивачем трудові книжки у повному обсязі надавали можливість підтвердити та зарахувати до стажу позивача періоди роботи з 03.03.1981 по 12.05.1981 та з 01.09.1983 по 01.09.1984, а тому відмова у зарахуванні зазначеного стажу є протиправною та такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України.

Отже, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу періодів з 03.03.1981 по 12.05.1981 та з 01.09.1983 по 01.09.1984.

В свою чергу, суд вважає не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про зарахування до стажу періоду з 09.07.1991 по 13.02.1992 в СМУ «Вознєсенськ» тресту «Миколаївбуд» м.Вознесенськ Миколаївська область, оскільки відповідно до розрахунку доданого до рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області встановлено, що період з 09.07.1991 по 13.02.1992 зараховано до страхового стажу позивача.

Також, позивачу зараховано до страхового стажу і період період роботи за трудовим договором в АТ «Вознесенський сиркомбінат» від 21.02.2000 м.Вознесенськ Миколаївська область, а відповідно і у зазначеній частині позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вчинити дії, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В спірному випадку заява позивача про призначення пенсії в останнє була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. І саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у цьому спорі є органом, що призначає пенсію.

В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані ГУ ПФУ в Запорізькій області, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Кіровоградській області.

За таких обставин, позовні вимоги до ГУ ПФУ в Кіровоградській області на даний час є необґрунтованими.

Також, з огляду на те, що позивач вже неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду України та отримував відмови у призначенні пенсії, суд для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, виходить за межі позовних вимог та вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області (як територіальний орган ПФУ який останнім розглядав звернення позивача) призначити позивачу пенсію за віком.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (08500, Київська область, м.Фастів, вул.Саєнка Андрія, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, Кіровоградська область, м.Кропивницький, вул.Соборна, 7а, ), про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 01.07.2022 за №83 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.09.2022 за №83 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.12.2022 №83 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі «Україна» с.Дівізія Гатарбунарського району Одеської області з 03.03.1981 по 12.05.1981 та період роботи в колгоспі «Заповіт Ілліча» Вознесенського району Миколаївської області з 01.09.1983 по 01.09.1984, а також призначити пенсію за віком з 24.06.2022.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова