Справа № 520/24015/21
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 березня 2023 року № 520/24015/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18 грудня 2020 року №№0-2030, 0-2030, 0- 2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області є необґрунтованим та незаконним, а тому підлягає скасуванню. Позивач зазначив, що відповідач неправильно визначив об`єкт оподаткування та без будь-яких належних правових підстав здійснив нарахування позивачу податкового зобов`язання з застосуванням максимальної ставки податку, визначеної Харківською міською радою у розмірі 1%.

Ухвалою суду від 17.12.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду у справі №520/24015/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Через канцелярію суду представником відповідача надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки спірні податкові повідомлення-рішення прийнято на законних підставах та скасуванню не підлягають.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у власності ОСОБА_1 у 2017-2019 роках перебували:

- нежитлове приміщення складу (комплекс), що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1 364,7 м2 . Розмір частки: 7/10;

- нежитлове приміщення, цокольного поверху № М8 (7 блок секція) в житловому будинку літ. "А-16", що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 113,6 м2. Розмір частки: 1/2;

- нежитлове приміщення, цокольного поверху № М1(8 блок секція) в житловому будинку літ. "А-16", що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 93,2 м2. Розмір частки: 1/2;

- нежитлові приміщення 1-го поверху No 21-1-:-21-6 в літ. "А-5", що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 49,1 м2;

- нежитлові приміщення 1-го поверху No53, 54, 55, 56, 58, 59, 67-71 в нежитловій будівлі літ. "А-2",, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 138,7 м2;

- нежитлові приміщення першого поверху №№ 42, 44 в літ. А-9, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 10,5 м2;

- нежитлове приміщення 1-го поверху № 53а в нежитловій будівлі літ. "А-2", що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 47,9 м2;

- нежитлове приміщення, №2 в нежитловій будівлі літ "Д-1", що розташована за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 18,7 м2;

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 10-1, 10-2 в літ. "И-1-2", що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 28,7 м2;

- нежитлове приміщення, №41, нежитлове приміщення №43 першого поверху в житловому будинку літ. "А-9", що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 42,9 м2;

- дачний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 93,5 м2;

- дачний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_10 , загальною площею 84,4 м2;

- житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_11 , загальною площею 201,5 м2;

- квартира АДРЕСА_12 , загальною площею 66,1 м2.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2. пункту 266.7. статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачений фіз. особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості Головним управлінням ДПС у Харківській області 18.12.2020 сформовано:

- податкове повідомлення-рішення №0-2030 на суму 3507,83 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 0-2030 на суму 1643,87 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 0- 2030 на суму 149,18 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 0-2030 на суму 2956,66 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 0-2030 на суму 2074,95 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 0-2030 на суму 10091,12 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 0-2030 на суму 3603,81 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 0-2030 на суму 3184,55 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 0-2030 на суму 2325,29 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 0-2030 на суму 3572,27 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 0-2030 на суму 29898,19 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 0-2030 на суму 3484,97 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 0-2030 на суму 763,43 грн.;

- податкове повідомлення-рішення 0-2030 на суму 2098,98 грн.;

Вважаючи рішення податкового органу незаконним, позивач оскаржив його до суду.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Згідно із приписами статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно із положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Водночас, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1п. 266.2 ст.266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1п.266.3 ст.266 ПК України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п.266.3.2 п.266.3 ст. 266 ПК України).

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким стаття 266 ПК України викладена в новій редакції, а об`єкти оподаткування податком на нерухоме майно доповнено об`єктами нежитлової нерухомості.

Згідно із підпунктами 266.7.1 та 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ГУ ДПС у Харківській області у зазначених ППР визначено суму податкового зобов`язання за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Підпунктом 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості - це будівлі, приміщення, що не віднесені, відповідно вимог законодавства, до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари; туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; г) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Статтею 266 Податкового кодексу України визначено платників податку на нерухомі майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкти оподаткування, базу оподаткування, а також пільг: із сплати цього податку.

Відповідно до пп. 266.9.1 п. 266.9 ст. 266 ПК України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується, зокрема, фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (абзац а пп. 266.10.1. п. 266.10 ст. 266 ПК України).

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України).

Судом встановлено, що при формуванні податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017-2019 роки, контролюючим органом застосована ставка податку відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» та відповідно до рішення 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 № 1284/18 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» для нежитлових приміщень - будівлі торгівельні.

Податок за 2017, 2018 та 2019 роки нараховується згідно з додатком № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 Про місцеві податки і збори у місті Харкові та відповідно до рішення 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 № 1284/18 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові»

Пунктом 5 додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про місцеві податки і збори у місті Харкові від 22.02.2017 № 542/17, в редакції змін внесених рішенням Харківської міської ради від 28.11.2018 № 1284/18, встановлено, що ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні 1 відсоток; 2) будівлі офісні 1 відсоток; 3) будівлі торговельні 1 відсоток; 4) гаражі 0,1 відсотка; 5) будівлі промислові та склади 0,25 відсотка; 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі 0 відсотків; 8) інші будівлі 0,1 відсотка.

Отже, ставка податку коливається в залежності від цільового призначення нежитлового приміщення, яке перебуває у власності особи.

Судом встановлено, що при формуванні податкових повідомлень-рішень про визначення грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017- 2019 роки, контролюючим органом застосовано ставку податку відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» та відповідно до рішення 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 № 1284/18 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» визначену для нежитлових приміщень - 1%.

При цьому, у відзиві на позов відповідач зазначає, що до інших нежитлових будівель (приміщень), що перебувають у власності позивача, у Реєстрі відсутні будь-які відомості щодо їх цільового призначення, а отже саме платнику податку, як власнику об`єкта нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, доцільно звернутися до уповноваженого суб`єкта за отриманням необхідного висновку щодо ідентифікації об`єкта нерухомості.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507. будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який у свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії". 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості". 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Судом встановлено, що позивач є власником нежитлових будівель, які за вимогами ДК 018-2000 належить до групи 125 "Будівлі промислові та склади".

Будівлі, що використовуються або зареєстровані для декількох призначень повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення. Головне призначення повинно бути визначене таким чином: - обчислюється відсоткове співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі в складі повної загальної площі з віднесенням цих приміщень згідно з їх призначенням чи використанням до відповідного класифікаційного угруповання.

Враховуючи те, що Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 є частиною чинного законодавства України та призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні, то він може застосовуватися для визначення статусу нежитлового приміщення, будівлі або споруди.

Суд зазначає, що ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Таке правозастосування відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному ним у постанові від 31.01.2018 у справі №822/2624/16.

Крім того, з матеріалів справи встановлено:

- у технічному паспорті на виробничий будинок та експлікації зазначені наступні приміщення за адресою АДРЕСА_2 : приміщення для зберігання лікарських засобів тамбур-шлюз, робочий тамбур, склади;

- у технічному паспорті на квартирний житловий будинок АДРЕСА_13 : площа нежитлових приміщень складає 93,2 кв. м.;

- у технічному паспорті на громадський будинок нежитлове приміщення 1-го поверху №3 площею 18,7 кв. м., літ. «Д-1», АДРЕСА_7 ;

у технічному паспорті на громадський будинок нежитлове приміщення та експлікації зазначені наступні приміщення за адресою АДРЕСА_5 : торгівельна зала, підсобне, санвузол, коридор;

- у технічному паспорті на громадський будинок торговий павільйон № НОМЕР_2 , в літ «И-1-2», площею 28,7 кв. м., АДРЕСА_8 за призначенням «склад».

Отже, виходячи з призначення нежитлової будівлі, суд приходить до висновку про безпідставність застосування ставки податку у розмірі 1%.

Крім того, відповідно до пп. «є» 266.2.2 п. 266.2 ст.266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Щодо щодо нерухомих об`єктів, які перебувають його власності, а саме:

- дачний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_9 , загальною площею 93,5м2, податкове повідомлення - рішення № 0-2030;

- дачний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_10 , загальною площею 84,4 м2 податкове повідомлення - рішення №0-2030;

- житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_11 , загальною площею 201,5 м2 податкове повідомлення - рішення № 0-2030;

- квартира АДРЕСА_12 , загальною площею 66,1 м2 податкове повідомлення - рішення № 0-2030, суд зазначає наступне.

Так, ухвалою суду від 15.11.2022 витребувано у ОСОБА_1 інформацію, з підтверджуючими документами та пояснення щодо зазначених вище нерухомих об`єктів, які перебувають у його власності. На дату винесення рішення по цій справі позивачем не надано жодних документів та пояснень щодо вказаних нерухомих об`єктів. Крім того, позивач у позовній заяві спирається на аргументацію та надає докази виключно щодо нежитлових приміщень. Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для скасування податкових повідомлень - рішень №№ № 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18 грудня 2020 року №№0- 2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030, 0-2030.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 1297 (одна тисяча двісті дев`яносто сім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова