Справа № 160/19803/22
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
13.12.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить:
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на наступне. Дії службових осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області при проведенні перевірки, складенні Акту перевірки та при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не можуть вважатися такими, що вчинені на підставі та в межах, передбачених законодавством України. Представником позивача наголошено, що в Акті перевірки відсутні будь-які відомості щодо відсутності та/або ненадання та/або відмови від надання останнім документів, необхідних ДПС для формування результатів перевірки.
На думку позивача, висновки контролюючого органу є безпідставними та необгрунтованими, зважаючи на таке: купівля позивачем насіння соняшника відповідає меті використання його в господарській діяльності; поставка товару (насіння соняшника) за договорами поставки, укладеним з ТОВ «МОДУС АГРО» (постачальник) підтверджується належним чином складеними та підписаними видатковими накладними; транспортування товару за договорами поставки здійснено автомобільним транспортом на підставі товарно-транспортних накладних, що наявні у матеріалах справи; платіжні доручення підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій; наявність взаємовідносин з ризиковим підприємством не є достатньою підставою та не може вказувати на те, що податковий кредит позивача сформовано безпідставно; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок щодо збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення контрагентів; відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необгрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу; транспортні засобі можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу, або наявні договори надання відповідних послуг (в т.ч. з екіпажом), а в самих договорах, не виключено, що саме постачальник здійснює заправлення транспортних засобів паливно-мастильними матеріалами; витягами з реєстрів підтверджено наявність у ТОВ «МОДУС АГРО» великої кількості земельних ділянок в Харківській області на праві довгострокового користування або оренди.
Позивач зазначає, що посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в Єдиному реєстрі податкових накладних, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним, оскільки така інформація не грунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом у розумінні процесуального Закону.
Зважаючи на вищевикладене, позивач просить визнати протиправною та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.
Ухвалою від 21.12.2022 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
13.01.2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник ГУ ДПС у Дніпропетровській області вказує, що правовідносини між ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» та ТОВ «МОДУС АГРО» оформлені лише документально, оскільки їх реальність не підтверджується через неможливість встановити джерело походження сільськогосподарської продукції, яка в період, що перевірявся, реалізована вищевказаним контрагентом постачальником, відсутність у контрагента достатньої кількості трудових ресурсів, оборотних коштів, виробничих активів, земельних ділянок при значних обсягах реалізованої сільськогосподарської продукції. Також, аналізом наданих позивачем форм 20-ОПП про об`єкти оподаткування ТОВ «МОДУС АГРО» вбачається, що земельні ділянки контрагент почав декларувати 01.07.2020 року, 03.09.2020 року, 15.09.2020 року, 04.12.2020 року, 15.03.2021 року, тобто поза межами сезонного вирощування та збору урожаю 2020 року.
27.01.2023 року представником ГУ ДПС у Дніпропетровській області подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, зокрема баланс ТОВ «МОДУС АГРО» станом на 21.12.2019 року за формою №1-мс.
14.02.2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач категорично не погоджується з доводами та аргументами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
По-перше, відповідач посилається на дані балансу станом на 01.01.2020 року, не надаючи жодних даних станом на більш пізній період 2020 року. Зазначене не спростовує те, що після 01.01.2020 року у ТОВ «МОДУС АГРО» могли бути в наявності відповідні основні засоби, транспортні засоби для вирощування та транспортування товару, складські приміщення для зберігання готової продукції. Це підтверджується і самим Відповідачем у відзиві, де він зазначає те, що «...згідно з 20 ОПП у підприємства наявні лише комбайн зернозбиральний та 2 трактори...».
По-друге, посилання контролюючого органу на відсутність матеріальних та трудових ресурсів у ТОВ «МОДУС АГРО» також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про будь-які порушення позивача, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в ТОВ «МОДУС АГРО» на праві оренди або лізингу.
По-третє, ні актом перевірки, ні іншими документами відповідача не встановлено відсутності у Позивача податкових накладних або відсутності їх реєстрації у ЄРПН по взаємовідносинах позивача з ТОВ «МОДУС АГРО» у спірний період за наведеними у акті перевірки господарськими операціями щодо поставки товару.
По-четверте, позивачем разом з позовною заявою надано первинні документи (видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення) на підтвердження виконання умов договорів поставки соняшнику з ТОВ «МОДУС АГРО».
Позивач придбане соняшникове насіння передавав ТОВ «ПОТОКИ» з метою подальшої переробки сировини в готову продукцію згідно умов укладеного договору про надання послуг з переробки давальницької сировини №1-3108 від 31.08.2020 року. Факт приймання-передачі від ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» до ТОВ «ПОТОКИ» насіння соняшникового, яке було поставлене ТОВ «МОДУС АГРО» на користь ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО», на переробку сировини в готову продукцію підтверджується Актами приймання-передачі.
У подальшому, готову продукцію, вироблену з насіння соняшника, поставленого ТОВ «МОДУС АГРО» у вересні-жовтні 2022 року, лютому 2021 року, позивач реалізував третім особам за договорами поставок, що підтверджується наступними документами: Контракт №Р14122020В від 14.12.2020 року, укладений між ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» (Продавець) та BIOAGRO Sp. z o.o. (Покупець), предметом якого є поставка олії соняшникової нерафінованої, 1-го гатунку; Специфікація №1 від 14.12.2020 року до Контракту; вантажна митна декларація на експорт №UА508220/2021/101287 від 24.02.2021 року; Вантажна митна декларація на експорт №UА508220/2021/101287 від 24.02.2021 року; Контракт № Р572536/2104165 від 19.02.2021 року, укладений між ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець); вантажна митна декларація на експорт №UA508220/2021/101856 від 24.03.2021 року; Вантажна митна декларація на експорт №UA508220/2021/101672 від 17.03.2021 року.
По-п`яте, можливе невиконання ТОВ «МОДУС АГРО» або контрагентами ТОВ «МОДУС АГРО» своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності Позивача як платника податків із начебто протиправним характером діяльності ТОВ «МОДУС АГРО» та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
17.09.2020 року між ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» (покупець) та ТОВ «МОДУС АГРО» (постачальник) укладено договір поставки №С/01/01-1, відповідно до якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передавати у власність Покупцю товар соняшник (українського походження), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та розрахуватися за нього в порядку та на умовах, передбачених цим договором.
Позивачем надано також додаткову угоду від 17.09.2020 року, Специфікації №1, 2 від 17.09.2020 року, №3 від 23.09.2020 року, 4 від 01.10.2020 року, №5 від 23.10.2020 року, №6 від 28.10.2020 року, №7 від 30.10.2020 року, №8 від 03.11.2020 року, №9 від 06.11.2020 року, №10 від 10.11.2020 року, №11 від 13.11.2020 року, №12 від 16.11.2020 року, №13 від 17.11.2020 року, №14 від 25.11.2020 року до Договору поставки №С/01/01-1.
У матеріалах справи на підтвердження виконання договору поставки №С/01/01-1 наявні також:
- видаткові накладні: товар насіння соняшникове, на виконання договору поставки №С/01/01-1 від 17.09.2020 року
- товарно транспортні накладні: замовник та вантажовідправник ТОВ «МОДУС АГРО», вантажоодержувач ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО», вантаж насіння соняшникове.
- платіжні доручення, в яких платником є ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО», отримувач - ТОВ «МОДУС АГРО», призначення платежу: «оплата згідно Договору №С/01/01-1 від 17.09.2020 року за насіння».
До матеріалів справи надані податкові накладні, де постачальник ТОВ «МОДУС АГРО, отримувач ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО», товар насіння соняшникове, та розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних.
19.11.2020 року між ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» (покупець) та ТОВ «МОДУС АГРО» (постачальник) укладено договір поставки №19/11, відповідно до якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передавати у власність Покупцю товар соняшник (українського походження), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та розрахуватися за нього в порядку та на умовах, передбачених цим договором та підписано Специфікацію №1 від 19.11.2020 року.
29.09.2021 року між ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» (покупець) та ТОВ «МОДУС АГРО» (постачальник) укладено договір поставки №С/29/09-4, згідно з яким постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передавати у власність Покупцю товар соняшник (українського походження), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та розрахуватися за нього в порядку та на умовах, передбачених цим договором.
29.09.2021 року між ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» та ТОВ «МОДУС АГРО» укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №С/29/09-4 та Специфікації №1 від 29.09.2021 року та №2 від 30.09.2021 року.
Разом із відповіддю на відзив, представником позивача до матеріалів справи надано Акт про виконання робіт, Звіти про фактичну витрату давальницької сировини, Акти приймання-передачі за договором переробки давальницької сировини №1-3108 від 31.08.2020 року, укладеним між ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» та ТОВ «ПОТОКИ».
18.10.2022 року службовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено Акт №1969/04-36-002/41467362 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО», яка проводилась з 21.09.2022 року по 11.10.2022 року, щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 53 605 884,00 грн, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету у сумі 37 445 544,00 грн (далі Акт).
У вищевказаному Акті стосовно взаємовідносин ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» з ТОВ «МОДУС АГРО»:
- чисельність працівників у ТОВ «МОДУС АГРО» за 3 кв. 2020 року 7 осіб, 4 кв. 2020 року 9 осіб;
- ТОВ «МОДУС АГРО» не є платником земельного податку;
- згідно з Державним реєстром речових прав ТОВ «МОДУС АГРО» є орендарем земельних ділянок у фізичних осіб загальною площею 197,1342 га;
- під час проведеного аналізу податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що підприємством ТОВ «МОДУС АГРО» з травня 2020 року по листопад 2020 року задекларовано операції з реалізації сільськогосподарських культур, а саме: Пшениця - 8411 т, Ячмінь - 303 т, Просо - 43 т, Кукурудза - 621,3 т, Соняшник 4 9543 т;
- середній урожай соняшнику по Харківській області за 2020 рік склав 2,27 т/га, а отже платник податків ТОВ «МОДУС АГРО», отримавши таку кількість продукції повинен був засіяти лише соняшником приблизно 4203,96 га землі, при тому, що протягом 2020 року було реалізовано й інші сільськогосподарські культури в значній кількості;
- відповідно до Інформації з фінансової звітності (Баланс) за 12 місяців 2019 року по підприємству ТОВ «МОДУС АГРО»: рядок 1010 (Основні засоби) - 0,00 грн (відсутні); рядок 1103 (Готова продукція) - 0,00 грн (відсутня). Отже, ТОВ «МОДУС АГРО» не могло реалізувати запаси минулих років.
- згідно з даними Єдиного реєстру податкових наданих податковий кредит сформовано за рахунок придбання - бензину автомобільного у кількості 2 399 тис. л., газу скрапленого у кількості 3 464 тис. л., дизельне пальне - 179,68 тис. л. При тому, що згідно з 20 ОПП у підприємства наявні лише комбайн зернозбиральний та 2 трактори.
- також згідно з даними ЄРПН з початку 2020 року не встановлено придбання ТОВ «МОДУС АГРО» будь-яких супутніх послуг у сфері рослинництва по обробці сільськогосподарських земель та/або оренду спецтехніки, достатнього насіннєвого матеріалу, що було безпосередньо задіяно у вирощуванні соняшника, пшениці, ячменю, кукурудзи та проса врожаю 2020 року, хімікатів та засобів захисту рослин.
Отже, враховуючи вищевикладене встановлено відсутність у підприємства приміщень, виробничих потужностей, земельних ресурсів, транспортних засобів, трудових ресурсів, спецтехніки для виконання ним оформлених господарських операцій з вирощування Сільськогосподарської продукції та її реалізації на адресу ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» та інших контрагентів покупців.
- ТОВ «МОДУС АГРО» внесено до Реєстру ризикових підприємств Рішеннями від 14.12.2021 року №3381, 11.02.2022 року №780, 14.06.2022 року №1338.
Також, у Акті зазначено, що, оскільки надані до перевірки первинні документи не відповідають фактичному руху (його відсутності в дійсності) активів, останні не можуть враховуватися в даних податкового обліку. У зв`язку з вищезазначеним, ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» при декларуванні ПДВ порушено п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України та завищено податковий кредит з податку на додану вартість у загальній сумі 2 363 900,48 грн, в т.ч. у вересні 2020 року 659 084,9 грн, у жовтні 2020 року 763 739,27 грн, у лютому 2021 року 941 076,31 грн.
Директор ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» 18.10.2022 року ознайомлений з Актом та отримав його примірник.
31.10.2022 року представником позивача подано заперечення №86 на Акт, згідно з якими позивач не погоджується з Актом в частині висновків про нереальність відповідних господарських операцій з ТОВ «МОДУС АГРО» та безпідставного формування податкового кредиту за цими операціями.
В оскаржуваному ППР обгрунтовані підстави для визначення зменшення суми від`ємного значення з податку на додану вартість, а саме: перевіркою встановлено не підтвердження господарської діяльності по взаємовідносинам з ТОВ «МОДУС АГРО», в результаті чого порушено п. 198.2 та п. 198.3 ст. 198 ПК України і зменшено розмір від`ємного значено суми податку на додану вартість на загальну суму 2 363 900,00 грн, у т.ч. за лютий 2022 року 2 363 900,00 грн.
Вважаючи оскаржуване ППР протиправним та незаконним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Вирішуючи спір, суд виходить з того, що він виник у зв`язку з висновками контролюючого органу про завищення суми бюджетного відшкодування та від`ємного значення суми податку на додану вартість.
У пункті 14.1 статті 14 ПК України визначено, що:
- 14.1.18. бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника;
- 14.1.181. податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Пунктами 201.1, 201.7 статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені статтею 200 ПК України.
Так, згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.2 статті 200 ПК України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктами 200.7, 200.8 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.
Відповідно до пункту 200.10 статті 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.
Пунктом 200.11 статті 200 ПК України передбачено, що контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями:
- за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками;
- з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.
У визначені цим пунктом терміни проводяться також документальні перевірки, передбачені підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: 78.1.8 платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Відповідно до пункту 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
У ході перевірки контролюючий орган установив, що не підтверджено господарську діяльність по взаємовідносинам з ТОВ «МОДУС АГРО», в результаті чого порушено п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України та завищено від`ємне значення з податку на додану вартість на загальну суму 2 363 900,00 грн, у т.ч. за лютий 2022 року 2 363 900, 00 грн.
Статтею 44 ПК України передбачені вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до абзаців 5, 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі №815/253/16 зазначив, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які мають відображати реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Суд зазначає, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту.
Якщо задекларована господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.
У свою чергу, необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їхнього реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника з метою штучного створення умов для формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку.
Отже, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.
У той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 13.01.2021 у справі №810/1811/17.
Як вбачається з Акта перевірки, контролюючий орган дійшов висновку про завищення від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 2 363 900,00 грн, у т.ч. за лютий 2022 року 2 363 900, 00 грн.
Відповідач дійшов висновку про нереальність вчинення господарських операцій між позивачем та ТОВ «МОДУС АГРО», про що свідчать такі фактори:
- чисельність працівників у ТОВ «МОДУС АГРО» за 3 кв. 2020 року 7 осіб, 4 кв. 2020 року 9 осіб;
- ТОВ «МОДУС АГРО» не є платником земельного податку;
- згідно з Державним реєстром речових прав ТОВ «МОДУС АГРО» є орендарем земельних ділянок у фізичних осіб загальною площею 197,1342 га;
- під час проведеного аналізу податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що підприємством ТОВ «МОДУС АГРО» з травня 2020 року по листопад 2020 року задекларовано операції з реалізації сільськогосподарських культур, а саме: Пшениця - 8411 т, Ячмінь - 303 т, Просо - 43 т, Кукурудза - 621,3 т, Соняшник 4 9543 т;
- середній урожай соняшнику по Харківській області за 2020 рік склав 2,27 т/га, а отже платник податків ТОВ «МОДУС АГРО», отримавши таку кількість продукції повинен був засіяти лише соняшником приблизно 4203,96 га землі, при тому, що протягом 2020 року було реалізовано й інші сільськогосподарські культури в значній кількості;
- відповідно до Інформації з фінансової звітності (Баланс) за 12 місяців 2019 року по підприємству ТОВ «МОДУС АГРО»: рядок 1010 (Основні засоби) - 0,00 грн (відсутні); рядок 1103 (Готова продукція) - 0,00 грн (відсутня). Отже, ТОВ «МОДУС АГРО» не могло реалізувати запаси минулих років.
- згідно з даними Єдиного реєстру податкових наданих податковий кредит сформовано за рахунок придбання - бензину автомобільного у кількості 2 399 тис. л., газу скрапленого у кількості 3 464 тис. л., дизельне пальне - 179,68 тис. л. При тому, що згідно з 20 ОПП у підприємства наявні лише комбайн зернозбиральний та 2 трактори.
- також згідно з даними ЄРПН з початку 2020 року не встановлено придбання ТОВ «МОДУС АГРО» будь-яких супутніх послуг у сфері рослинництва по обробці сільськогосподарських земель та/або оренду спецтехніки, достатнього насіннєвого матеріалу, що було безпосередньо задіяно у вирощуванні соняшника, пшениці, ячменю, кукурудзи та проса врожаю 2020 року, хімікатів та засобів захисту рослин.
Таким чином, на думку відповідача, фактично ТОВ «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» проведено господарські операції з контрагентом ТОВ «МОДУС АГРО» шляхом формального складання первинних документів, які не супроводжувалися дійсним рухом активів у процесі виконання операцій саме з цим контрагентом.
Дослідивши вищевказані обставини, що містяться в Акті, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів щодо відсутності у ТОВ «МОДУС АГРО» матеріальних ресурсів, а відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.
Окрім того, в законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала підприємство перевіряти наявність таких ресурсів у контрагента та формувати податковий кредит лише за їх наявності.
Суд також наголошує, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/або трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків чи умови для отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи визнання понесених витрат.
Разом з тим, Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 року у справі № 804/4940/14, зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Однак, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження неможливості залучення трудових ресурсів за цивільно-правовими угодами. При цьому, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності, як критерій правового статусу платника податків щодо формування витрат, які ним понесені.
Суд зазначає, що сама по собі відсутність у контрагентів транспортних засобів, нерухомого майна, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю.
При цьому, суд також враховує те, що відповідачем не надано доказів визнання недійсними у судовому порядку договорів, укладених позивачем з його контрагентами. Виконання позивачем та його контрагентами зобов`язань за договорами підтверджується зібраними по справі доказами.
Також, відповідач зазначає щодо відсутності доказів придбання ТОВ «МОДУС АГРО» будь-яких супутніх послуг у сфері рослинництва, з приводу чого суд вказує, що відносини між учасниками попередніх та взагалі інших ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його безпосереднім контрагентом.
Навіть якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на від`ємне значення або відшкодування ПДВ за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту та здійснених витрат.
Жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платників податків - одержувачів товарів вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність додатковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 11.09.2018 року по справі №804/4787/16.
На думку суду, необґрунтованими є й посилання податкового органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно ТОВ «МОДУС АГРО» оскільки вона носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Так, на переконання суду, неможливо дійти з інформації, що міститься в ІТС "Податковий блок" за відсутністю безпосереднього дослідження контролюючим органом фінансово - господарської діяльності даного суб`єкта господарювання, в тому числі щодо наявних обсягів сировини (запасів минулих періодів та їх фактичний стан який міг вплинути на кінцевий об`єм/площу виготовлених ТМЦ).
Про такий висновок суду додатково свідчить правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 28.05.2021 року у справі №804/5965/16, згідно якої, податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагента позивача, як доказ нереальності здійснення господарських операцій, є безпідставною, оскільки остання носить виключно інформативний характер, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Оцінюючи висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій, суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 18.06.2021 року у справі № 320/7061/19, згідно якої, порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, не встановлення фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Разом з тим, суд наголошує, що інформацію про середню урожайність не можна застосовувати для вирішення питання щодо реєстрації податкової накладної, адже родючість землі є індивідуальною, а показник урожайності розраховується шляхом ділення показників з найкращою та найгіршою урожайністю, що дає велику похибку в розрахунках.
Також, як вже вказувалося вище, на збільшення або зменшення врожайності впливає багато факторів, зокрема: використання підприємством гібридів та елітних сортів зернових культур, які адаптовані до географічних умов, стійкі до природних явищ та хвороб і мають високу врожайність. А відтак, цей показник різнитися по кожному господарству в два, три рази.
Аналогічного висновку щодо неналежності як доказу статичної інформації про середню урожайність висловив Верховний Суд у своєму рішенні від 12.10.2020 року у справі №815/7529/16.
Водночас, суд зазначає, що до компетенції податкового органу не відноситься повноваження, щодо надання оцінки технологічному процесу, який здійснюється суб`єктом господарювання, видом діяльності якого є, зокрема, вирощування сільськогосподарської продукції. Відповідачем не доведено, що фахівці контролюючого органу мають достатній обсяг знань у цій сфері вирощування сільськогосподарської продукції, зокрема, в частині кількості та якості внесення добрив щодо певної зернової культури.
Відтак, доводи, викладені в акті перевірки спростовуються належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи, а обставини, на які посилається представник відповідача, не можуть бути достатніми підставами для визнання правочинів між позивачем та контрагентом недійсними та не можуть одночасно бути достатніми доказами «безтоварності»/неможливості фактичного здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентами.
З огляду на викладене, суд вбачає наявним підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Тому, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 72-77, 139, 143, 241-243, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИК ДНІПРО» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко