Справа № 548/641/22
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 р.Справа № 548/641/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 16.06.2022, головуючий суддя І інстанції: Старокожко В.П., вул. Карла Маркса, 82, м.Хорол, Хорольский, Полтавська, 37800, по справі № 548/641/22

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

третя особа: Хорольський районний відділ державної служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)

про скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Хорольський районний відділ державної служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якому просив скасувати постанову серії ЕАО № 5411174 від 23.05.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 16.06.2022 позов задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5411174 від 23.05.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 496,20 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., а всього 5 496 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, діяв відповідно до вимог КУпАП, постанова серії ЕАО № 5411174 від 23.05.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП є законною. Вважає що вимога про стягнення на користь позивача судових витрат з оплати професійної правничої допомоги не може підлягати задоволенню.

Відповідач звертаючись до суду з апеляційної скаргою одночасно заявив клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності.

На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 23.05.2022 інспектором взводу № 4 роти № 4 батальйону патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Плічком Д.М. винесено постанову серії ЕАО № 5411174 від 23.05.2022, згідно якої його було визнано винним у порушенні пункту 2.1а Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 23.05.2022 керував транспортним засобом марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування судом від 17.11.2021 строком на 1 рік, чим порушив п. 2.1а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись із винесеною постановою, позивач звернувся до суду із позовом про її скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 станом на 23.05.2022 не був позбавленим права керування судом, а тому відповідачем помилково притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на що, постанова серії ЕАО № 5411174 від 23.05.2022 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 5 ст. 14 Закону України Про дорожній рух встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В ході судового розгляду встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23.05.2022 інспектором взводу № 4 роти № 4 батальйону патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Плічком Д.М. винесено постанову серії ЕАО № 5411174 від 23.05.2022, згідно якої його було визнано винним у порушенні пункту 2.1а Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 23.05.2022 керував транспортним засобом марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування судом від 17.11.2021 строком на 1 рік, чим порушив п. 2.1а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що постанова судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.11.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, скасована постановою Полтавського апеляційного суду від 21.12.2021.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 станом на 23.05.2022 не був позбавленим судом права керування транспортними засобами, а тому відповідачем притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП помилково, отже постанова серії ЕАО № 5411174 від 23.05.2022 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Щодо задоволення судом першої інстанції вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 496,20 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., а всього 5 496 грн. 20 коп., судова колегія зазначає наступне.

Згідно з частиною 4 ст.132 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Окрім вимоги про підтвердження витрат належно оформленими письмовими документами, згідно з ч.5 ст.132 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; а відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, враховуючи правову позицію постанови Верховного Суду від 17.09.2019р. по справі №810/3806/18 (адміністративне провадження №К/9901/11333/19, №К/9901/12479/19), де указано, що за положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним за параметрами, зокрема, складності справи, витраченого адвокатом часу, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16.

Судом встановлено, що вартість професійної правничої допомоги адвоката підтверджується витягом з договору про надання професійної правничої (правової) допомоги «б/н» від 25.05.2022, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро «Руслана Павленко» відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 25.05.2022, копією витягу ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1089977 від 25.05.2022, копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 9 від 25.05.2022 відповідно до якої позивачем сплачено грошові кошти на виконання умов договору про надання правничої (правової) допомоги «б/н» від 25.05.2022 у сумі 5000,00 грн.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), вартість послуг за даним договором складає (з розрахунку 1 год роботи адвоката коштує 1240,50 грн.): попередня консультація щодо роз`яснення норм адміністративного судочинства та Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - 1 година 1240,50 грн.; підготовка та подання адміністративного позову про скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5411174 від 23.05.2022 - 4 години 4962,00 грн. Разом вартість послуг складає 6202,50 грн., фактично сплачено 5000,00 грн.

Суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Предметом спору даної справи є постанова серії ЕАО № 5411174 від 23.05.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, відповідно до якої, накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400,00 грн., котра скасована судом.

Згідно квитанції № C69X-CC46-0951-7TT7 від 25.05.2022, позивачем сплачено судовий збір у сумі 496,20 грн., який у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої/правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, а також враховуючи предмет позову та обставини справи, суть виконаних послуг, колегія суддів зазначає, що адвокатом та позивачем документально доведено факт понесення витрат на професійну правову (правничу) допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Колегія суддів вказує, що розмір понесених витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, значенням справи для позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 270-272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 16.06.2022 по справі №548/641/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Я.В. П`янова Л.В. Любчич