Справа № 752/4480/17
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 752/4480/17 Суддя (судді) першої інстанції: К.Г.Плахотнюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про зобов`язання Головного управління ПФУ у м. Києві надати звіт про виконання рішення Голосіївського в районного суду м. Києва від 24.12.2018 року у справі №752/4480/17.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно повторно не подано до суду у встановлений строк звіт про виконання рішення суду, а також не вжито належних заходів щодо виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 24.12.2018 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2022 заяву про зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду та накладення штрафу в зв`язку з неподанням звіту у справі задоволено.

Зобов`язано Головне управління ПФУ в м.Києві подати до Голосіївського районного суду м.Києва звіт про виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 24.12.2018 року у справі № 752/4480/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, який буде містити інформацію про розмір щомісячно нарахованої та фактично виплаченої державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, а також розмір виплаченої та наявної заборгованості по кожному виду виплат за період з 01.01.2016 року по теперішній час, протягом одного місяця з моменту набрання ухвалою законної сили.

Накладено на ОСОБА_2 , як в.о.керівника Головного управління ПФУ в м. Києві станом на 17.07.2020 року. штраф за неподання звіту про виконання та невиконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.12.2018 року у справі № 752/4480/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії штраф у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 , як в.о.керівника Головного управління ПФУ в м. Києві станом на 17.07.2020 р. на користь ОСОБА_1 половину суми штрафу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 , як в.о. керівника Головного управління ПФУ в м. Києві станом на 17.07.2020 року до Державного бюджету України половину суми штрафу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Головне управління ПФУ в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати ухвалу суду та визнати звіт таким, що підтверджує виконання рішення суду від 24.12.2018 року у справі 752/4480/17.

Зокрема, скаржник зазначає, що ним вчинено всі необхідні дії для забезпечення виконання рішення суду. Наголосив на тому, що можливість суду накласти штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність в діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення виконання рішення суду.

Оскільки відповідачем на виконання вимог суду було подано звіт, а також доповнення до звіту, то відсутні підстави для зобов`язання пенсійного органу подати звіт та накласти штраф за неподання звіту.

Звертає увагу суду, що накладення штрафу є заходом, який повинен застосовуватись до порушника, коли всі можливі способи впливу на його поведінку у спірних правовідносинах були застосовані і порушник, незважаючи на вказане, продовжує ухилення від виконання судового рішення.

Від ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали цієї адміністративної справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Головним управлінням ПФУ в м. Києві на виконання вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2020 року до суду першої інстанції 22.07.2020 року подано звіт про виконання рішення суду.

Згідно поданого звіту, пенсійний орган зазначив, що відповідно до довідки №892 від 07.07.2020 року пенсія ОСОБА_1 нарахована із січня 2016 року, заборгованість за період з 01.01.2016 року по 31.08.2018 року в сумі 226 906,95 грн. обліковувалась відповідно до Постанови КМУ від 22.08.2018 №649 та була включена в додаткову відомість квітня 2020 року №1 та виплачена . Заборгованість за період з 01.09.2018 року по 31.12.2019 в сумі 105 628,80 грн. була виплачена в січня 2020 року.

Щодо виконання рішення суду в частині зобов`язання здійснити нарахування та виплату державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до положень ст. 50, 54 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2016 року без обмеження максимальним розміром, пенсійний орган зазначив, що пенсія ОСОБА_1 нарахована за період з 01.01.2016 по 21.05.2019 в сумі 43 687,54 грн. обліковується відповідно до постанови КМУ від 22.08.2018 №649.

Заборгованість за період з 01.06.2019 по 31.12.2019 в сумі 2 254,35 грн. виплачена в січні 2020 року. Згідно довідки №997 від 15.07.2020 року компенсація позивачу нарахована в сумі 31,78 грн. за період з 22.05.2019 по 31.12.2020 буде виплачено в ближчий плановий період.

Отже, виплата коштів у сумі 43 687,54 грн. за період з 01.01.2016 по 21.05.2019 буде здійснена відповідно до вимог Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат.

Також Головним управлінням ПФУ в м. Києві 08.04.2021 року подано доповнення до звіту, згідно якого пенсійний орган зазначив, що оскільки в рішенні суду не зазначено здійснювати в подальшому перерахунки у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму, розмір пенсії ОСОБА_1 має сталий розмір. Таким чином, відповідач вважає, що ним вжито всі можливі заходи та виконано рішення Голосіївського районного суду м. Києві від 24.12.2018 року.

Позивач, не погоджуючись із неподання звіту про виконання рішення суду, який містив би інформацію про розмір щомісячної нарахованої та виплаченої пенсії, звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про подання звіту на виконання рішення суду.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень, являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

За приписами статті 129-1 Конституції України закріплено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За правилами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Звертаючись до фактів цієї справи, здійснюючи аналіз змісту та обсягу поданого звіту, а також доповнення до звіту, колегія суддів зазначає, що такий звіт містить лише відомості про суми, що обліковуються як заборгованість з виплати пенсії на виконання рішення суду та про виплату лише частково такої заборгованості.

Однак, ні сам звіт, ні документи, які подані разом із ним не містять інформації про нарахування та виплату ОСОБА_1 державної та податкової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, починаючи з 01.01.2016 року, з зазначенням розміру, який був нарахований щомісячно та виплачену суму грошових коштів.

Доводи апелянта про те, що ним виконано рішення суду у цій справі спростовуються, адже відповідачем ані в суді першої, апеляційної інстанції не доведено здійснення повного виконання рішення суду, а саме проведення повної виплати присуджених позивачу нарахувань.

Суд апеляційної інстанції також наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії» визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова «судового розгляду».

З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Беручи до уваги, що судове рішення, яке набрало законної сили, не виконується Головним управлінням ПФУ в місті Києві, та таке невиконання є триваючим, при цьому вказані обставини жодним чином не спростовуються відповідачем, а також враховуючи, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права осіб в судовому порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що у цій справі суд неодноразово не приймав звіт Головного правління про виконання рішення від 24.12.2018 року.

При цьому, відповідач у звіті щоразу наводить аналогічні відомості, які вже подавалися пенсійним органом раніше до суду першої інстанції.

Усі наявні в матеріалах справи звіти мають формальний характер та не доводять виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення у справі.

За таких, обставин, враховуючи тривале невиконання рішення суду без поважних причин, судова колегія приходить до висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано наклав штраф за невиконання подання звіту.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції та не вбачає підстав для скасування ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова складена в повному обсязі 07 березня 2023 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко