Справа № 340/5778/22
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/5778/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача: Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати всіх сум належних їй у день звільнення (невиплата одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 33005,07 грн., з урахуванням сплачених податків, зборів);

- стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на її користь середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 25.02.2022 р. до 04.11.2022 р. в сумі 133185,78 грн.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.18-19).

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 проходила військову службу у складі військової частини НОМЕР_2 , з якої була звільнений у запас. Проте у день звільнення з нею не було проведено остаточного розрахунку, оскільки не виплачено одноразову грошову допомогу. Одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 33007,59 грн. виплачена їй лише 04.11.2022 року. Позивач стверджує, що в день розрахунку відповідач всупереч вимогам статті 117 КЗпП України не виплатив їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, тому просить суд задовольнити позов.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 23.02.2022 року №8-РС позивача було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення, а також проведено розрахунок за усі належні виплати в тому числі і одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 45271,08 грн. Відповідач вказує, що після звільнення позивача та проведення з нею повного розрахунку на адресу відповідача 04.03.2022 р. №248/1210 з Департаменту фінансів Міністерства оборони України надійшла телеграма про встановлення з 01.01.2022 р. військовослужбовцям надбавки за службу в Силах спеціальних операцій Збройних сил України в розмірах, визначених згідно з внесеними змінами (постановою Уряду від 25.02.2022 р. №159) в додаток до постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704.

Враховуючи вимоги вищевказаної телеграми щодо встановлення підвищеної надбавки за службу в Силах спеціальних операцій Збройних сил України та вимоги п.1.1 Наказу, позивачу був проведений перерахунок грошового забезпечення в тому числі одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. Позивачу після відповідного перерахунку та надходження фінансування здійснено відповідні доплати грошового забезпечення, зокрема одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в сумі 33005,07 грн.

За даних обставин, відповідач вважає, що посилання позивача на ст.ст.116, 117 КЗпП як обґрунтування позовних вимог не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку мають місце правовідносини, що виникли не у зв`язку із несвоєчасним розрахунком при звільненні з військової служби, за яке настає відповідальність роботодавця у вигляді сплати на користь працівника середнього заробітку за весь час затримки виплат, а саме перерахунок розміру грошового забезпечення у зв`язку із зміною його складових відповідно до зміни правового регулювання, то до таких відносин положення статей 116, 117 КЗпП не застосовуються.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 23.02.2022 року №8-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом "г" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №41 від 23.02.2022 року ОСОБА_1 з 23.02.2022 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.30).

Відповідачем до матеріалів справи надано довідку в якій вказано, що при звільненні з військової служби позивачу за період з 11 по 23 лютого 2022 року було нараховано та виплачено грошове забезпечення в сумі 8084,13 грн., одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 45271,08 грн. та індексацію в сумі 301,71 грн. (а.с.31).

Позивач в позовній заяві вказує, що при проведенні з нею розрахунку при звільненні військова частина НОМЕР_2 невірно провела розрахунок одноразової грошової допомоги у разі звільнення, оскільки на адресу відповідача 04.03.2022 р. №248/1210 з Департаменту фінансів Міністерства оборони України надійшла телеграма про встановлення з 01.01.2022 р. військовослужбовцям надбавки за службу в Силах спеціальних операцій Збройних сил України в розмірах, визначених згідно з внесеними змінами (постановою Уряду від 25.02.2022 р. №159) в додаток до постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704, що вплинуло на розмір одноразової грошової допомоги.

Так, позивачу після відповідного перерахунку та надходження фінансування здійснено доплату до одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 33007,59 грн. (з урахуванням сплачених податків та зборів), яка зарахована їй на банківський рахунок 04.11.2022 р., що підтверджується довідкою з банку (а.с.14).

Позивач звернулася до суду з цим позовом, стверджуючи, що відповідач всупереч вимогам статті 117 КЗпП України у день проведення повного розрахунку 04.11.2022 року не виплатив їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.02.2022 р. по 04.11.2022 р.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що спірні правовідносини стосуються питання проходження та звільнення з військової служби та відповідальності відповідача за затримку розрахунку при звільненні позивача зі служби.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами 2, 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Суд встановив, що позивачу, яка була звільнений з військової служби у запас 23.02.2022 року, при її звільненні відповідачем виплачено всі виплати, які їй були належними станом на 23.02.2022 року, що позивачем не заперечувалось.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2022 р. № 159 внесено в додаток 15 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374) зміни, зокрема, - встановлено підвищену надбавку за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил. В пункті 3 даної постанови вказано, що вона набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 1 січня 2022 року.

Так, після звільнення ОСОБА_1 , отримання відповідачем телеграми від 04.03.2022 р. №248/1210 з Департаменту фінансів Міністерства оборони України спричинило встановлення з 01.01.2022 р. військовослужбовцям надбавки за службу в Силах спеціальних операцій Збройних сил України в розмірах, визначених згідно з внесеними змінами (постановою Уряду від 25.02.2022 р. №159) в додаток до постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704, спричинило подальші перерахунки грошового забезпечення військовослужбовців, які проходили службу, а також позивача, яка вже була на той час звільнена.

Позивач стверджує, що оскільки з нею при звільненні з військової служби на день виключення зі списків особового складу військової частини не було проведено повний розрахунок, а саме, не була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в повному обсязі, тому відповідач повинен нести відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену статтею 117 КЗпП України, у вигляді відшкодування середнього заробітку за період з дня звільнення по день виплати заборгованості.

Статтями 1, 3, 4 Кодексу законів про працю України установлено, що цей Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників.

Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Верховний Суд у постановах від 31.10.2019 року у справі №825/598/17, від 31.10.2019 року у справі №2340/4192/18 зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини. Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює грошове забезпечення військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, суд прийшов до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби.

Відповідно до статті 116 КЗпП України, яка діяла в редакції на день звернення до суду, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Судом встановлено, що позивачці за період з 11 по 23 лютого 2022 року до виплати належало:

1) грошове забезпечення в сумі 8084,13 грн., яке містило:

- посадовий оклад - 1462,50 грн.

- оклад за військове звання - 358,93 грн.

- надбавку за вислугу років - 546,43 грн.

- надбавку військовослужбовців ССО - 1063,29 грн.

- премію - 2574,00 грн.

2) одноразову грошову допомога при звільненні в сумі 45271,08 грн.

3) індексацію в сумі 301,71 грн.

Дані виплати позивач отримала належним чином, спір в цій частині, в тому числі, і з приводу строків виплати, між сторонами відсутній.

Таким чином, позивачці проведена виплата всіх сум, належних при звільненні в розумінні ст.116 КЗпП України.

Підстава, та, як наслідок, сам перерахунок, суми одноразової грошової допомоги виникли та відбулись після припинення трудових правовідносин між позивачем та відповідачем та втратою позивачем статусу "працівник" в розумінні КЗпП України, а тому поняттям "всі суми, що належать працівникові при звільненні", вказаному в статті 116 КЗпП України, не охоплюються.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 року у справі №821/1083/17 вказала, що під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 30.11.2020 року у справі №480/3105/19 сформулював правовий висновок про те, що застосування передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності здійснюється у разі невиплати належних військовослужбовцю сум на день виключення особи зі списків особового складу військової частини.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільнені треба нарахувати їй з 25.02.2022 року. Натомість підстав такого нарахування саме з цієї дати не наводить.

Суд звертає увагу, що 33005,07 грн. (доплата до одноразової грошової допомоги) на день виключення позивача зі списків особового складу частини не могла бути виплачена в об`єктивній дійсності, так як була призначеною та нарахованою лише після 04.03.2022 року, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2022 р. № 159, а тому посилання в цій частині є безпідставним.

Конструкція статті 117 КЗпП України, визначає відповідні правові характеристики для її застосування: "в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу" ... установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З огляду на те, що на день виключення позивача зі списків особового складу сума в 33005,07 грн. не була належною позивачеві через те, що ще не була встановленою роботодавцем, застосування норм статті 117 КЗпП України є безпідставним.

Керуючись статтями 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 263, 291, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.
Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду С.В. Дегтярьова