Справа № 420/26222/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/26222/21
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2022, яке набрало законної сили 17.03.2022, задоволений адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області:

- визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.08.2021 року № ЮО78910, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.08.2021 року № ЮО78910, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 року по день проведення перерахунку;

- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

30.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із заявою в якій просила суд замінити стягувача у виконавчому листі, виданому Одеським окружним адміністративним судом у справі №420/26222/21, а саме стягувача ОСОБА_2 на правонаступника ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів заяви про заміну сторони у виконавчому листі, заявник посилалась на те, що з 28.08.1951 року перебувала у шлюбі з позивачем, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та щодо майна якого вона є спадкоємицею за законом. Також заявник вказувала що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 у справі №420/26222/21 залишилось не виконаним в повному обсязі, оскільки позивачу так і не була виплачена заборгованість (185236,08 грн), яка виникла після проведення перерахунку пенсії позивача.

Ухвалою від 08.02.2023 Одеський окружний адміністративний суд відмовив у задоволені заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про заміну стягувача у виконавчому листі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на приписи статей 52 та 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, які звільнені з військової служби, та деяких інших осіб», за яким апелянт має право на отримання нарахованої але не виплаченої її померлому чоловіку пенсії, право на яке вона має також і на підставі рішення суду.

Апелянт вважає, що вона є правонаступником позивача у спірних правовідносинах, а тому суд першої інстанції мав застосувати приписи ч. 1 ст. 52, ч. 1 ст. 379 КАС України, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Також апелянт зазначила, що на звернення її представника до відповідача в цій справі, вона отримала відповідь пенсійного органу в якій було зазначено, що апелянт не є стороною у справі №420/26222/21, а тому право на отримання доплати нарахованої на виконання рішення в цій справі, вона буде мати лише у разу заміни сторони виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що апелянт не може бути правонаступником (спадкоємицею) позивача в цій справі, оскільки відсутні будь-які докази цьому, а саме відсутнє свідоцтво про право на спадщину.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що внаслідок часткового виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/26222/21 від 14.02.2022, яке набрало законної сили 17.03.2022, була перерахована пенсія ОСОБА_2 за період з квітня 2019 року по травень 2022 року, внаслідок чого утворилась заборгованість зазначеного пенсійного органу перед пенсіонером в сумі 185236,08 грн (а.с. 46), що є заборгованістю з виплати пенсії за вислугу років, яка була призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зазначена сума заборгованості не була виплачена ОСОБА_2 , що сторонами у справі не оспорюється.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 44-зворот).

Також відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.09.1978 року (а.с. 44).

На день смерті ОСОБА_2 , апелянт була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 , разом із чоловіком - ОСОБА_2 (а.с. 45).

Як вбачається з матеріалів справи, представник апелянта звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із адвокатським запитом та отримав відповідь від 19.01.2023 (а.с. 47-49), в якій окрім іншого пенсійний орган повідомив про те, що спадкоємці не є стороною у справі, зокрема, №420/26222/21, в розумінні ст. 46 КАС України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення, вони матимуть у разі заміни сторони виконавчого провадження, в порядку передбаченому ст. 379 КАС України.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому листі, суд першої інстанції виходив з того, що в цій справі відсутнє процесуальне правонаступництво через вибуття сторони виконавчого провадження, оскільки отримання невиплачених сум пенсій після смерті пенсіонера регулюються виключно статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», приписи якої має дотримуватись також і заявник. При цьому суд першої інстанції зауважив, що у разі незгоди заявника із діями, рішеннями пенсійного органу, вона має право звернутись до суду з відповідним позовом у встановленому законом порядку.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу першого преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Перелік осіб, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначений статтею 1-2, та до складу таких осіб спадкоємці не включені.

Проте, статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» врегульовані правовідносини щодо виплати пенсії в разі смерті пенсіонера.

Так, частиною першою статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Отже, право апелянта на отримання суми пенсії (в тому числі і нарахованої пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 у справі №420/26222/21), що підлягали виплаті пенсіонеру (чоловіку апелянта, який помер 16.11.2022) і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, визначене законом.

Реалізація такого права апелянта вимагає від апелянта вчинення певних дій, зокрема звернення із відповідною заявою до пенсійного органу. У разі відмови пенсійного органу у задоволені заяви апелянта, поданої на реалізацію права встановленого ч. 1 ст. 61 зазначеного вище закону, апелянт має право, гарантоване ст. 55 Основного Закону, на звернення до суду з адміністративним позовом про визнання дій, рішень пенсійного органу протиправними та вчинення певних дій, спрямованих на відновлення порушеного права.

Оскільки предмет спору в цій справі був безпосередньо пов`язаний із особою позивача ОСОБА_2 , саме як особи, що отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та у справі ухвалене судове рішення, яке вже набрало законної сили та частково виконане (проведений перерахунок пенсії), а виплата перерахованої, але не виплаченої пенсії внаслідок смерті пенсіонера врегульована ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для заміни сторони виконавчого провадження в порядку стаття 379 КАС України.

Також апеляційний суд зазначає, що заміна сторони у виконавчому провадженні здійснюється на правонаступника (ч. 1 ст. 379 КАС України), що узгоджується із приписами статті 52 КАС України, відповідно до якої у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Проте, апелянт, будучи дружиною позивача та в подальшому його спадкоємицею, в цій справі не є правонаступником позивача саме у спірних правовідносинах, який, як встановлено рішенням в цій справі від 14.02.2022, мав право на перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.08.2021 №ЮО78910. Таке, захищене судовим рішенням, право пов`язане лише з особою позивача, а тому правовідносини в цій справі не допускають правонаступництва.

Апеляційний суд відхиляє як помилкові та такі, що спростовані мотивувальною частиною оскаржуваної ухвали, посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції приписів ч. 1 ст. 52, ч. 1 ст. 379 КАС України, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Також відхиляє апеляційний суд і посилання апелянта на постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі №420/1656/21 та від 26.01.2023 у справі №420/6747/21, оскільки за приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначає апеляційний суд і про відхилення доводів заперечень на апеляційну скаргу які стосуються не надання апелянтом доказів прийняття спадщини, оскільки приписи ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пов`язують право, зокрема батьків і дружини (чоловіка), а також членів сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не з фактом прийняття спадщини, а саме з фактом належності особи до батьків, одного з подружжя, а також з фактом належності до членів сім`ї які проживали з померлим.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, які стосуються правильного вирішення питання щодо заміни сторони виконавчого провадження (стягувача у виконавчому листі) та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 308, 294, 311, 312 , 315, 316, 321, 322, 327-328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі №420/26222/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 07.03.2023

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.