Справа № 200/19495/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року справа №200/19495/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 р. у справі № 200/19495/21 (головуючий І інстанції Бєломєстнов О.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

30.12.2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку призначеної пенсії за вислугу років згідно п.а ч.1 ст.12, п.а ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи із 70% грошового забезпечення позивача; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з часу її призначення з 30.07.2016 року згідно п.а ч.1 ст.12, п.а ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи із 70% грошового забезпечення позивача, з урахуванням виплачених сум з 30.07.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 30.07.2016 року позивачу призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (надалі - Закон №2262-ХІІ) в розмірі 56% грошового забезпечення. Відомості про порядок обчислення пенсії позивач отримав на свій запит у листі відповідача від 17.08.2021 року. Після отримання від ГУНП в Донецькій області розрахунку вислуги років для призначення пенсії, де зазначено час служби позивача у пільговому обчисленні на 29.07.2016 року 31 рік 03 місяці 09 днів, позивач через ВЕБ кабінет ПФУ звернувся із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії з часу її призначення згідно п. а ч.1 ст. 12, п. а ч.1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. 08.12.2021 року відповідач надав письмову відповідь на заяву позивача, яка була обґрунтована тим, що розрахунок вислуги років військовослужбовцям не належить до компетенції органів ПФУ. Вказане, на думку позивача, свідчить про порушення його прав. Наведене стало підставою його звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 р. у справі № 200/19495/21 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 призначеної пенсії за вислугу років згідно п. а ч.1 ст. 12, п. а ч.1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб виходячи із 70 % грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 16.11.2021 року згідно п. а ч.1 ст. 12, п. а ч.1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб виходячи із 70 % грошового забезпечення позивача, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачу призначено пенсію з 30.07.2016 року з урахуванням подання ГУНП в Донецькій області про призначення пенсії позивачу, розрахунку вислуги років, грошового атестату №433 та довідки про додаткові види грошового забезпечення №433 від 01.08.2016 року. Відповідно до розрахунку вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складала 19 років 07 місяців 12 днів. Щодо періоду проведення перерахунку зазначив, що оскільки позивач після 03.03.2021 року з заявою про зміну підстав призначення пенсії та її перерахунку у встановленому законом порядку до Головного управління не звертався, відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача з 30.07.2016 року.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, де отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII.

28.07.2016 року наказом Головного управління Національної поліції №39 о/с майора ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України Про національну поліцію, час служби у календарному обчисленні - 19 років 07 місяців 12 днів, загальний трудовий стаж 30 років 11 місяців 26 днів. Виходячи з цього стажу служби позивачеві первинно була призначена пенсія.

20.09.2021 року листом №К-135/34/01-2021 Головне управління Національної поліції повідомило позивача, що 09.09.2021 року працівниками ГУНП в Донецькій області підготовлений відносно позивача розрахунок вислуги років з урахуванням пільгових періодів служби та наказом від 10.09.2021 року №500 о/с оголошено позивачу час служби в пільговому обчисленні на 29 липня 2016 року 31 рік 03 місяців 09 днів. Розрахунок вислуги років від 09.09.2021 року залучений до облікової пенсійної справи. Направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розрахунку вислуги років не відповідає вимогам пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 (надалі - Порядок).

16.11.2021 позивач через ВЕБ кабінет пенсійного органу звернувся із заявою про перерахунок пенсії з часу її призначення згідно п. а ч.1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

08.12.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області була надана відповідь, з якої слідує, що згідно розрахунку загального трудового стажу на пенсію за вислугу років з урахуванням трудового стажу, який надійшов від Головного управління Національної поліції в Донецькій області для призначення пенсії складає: календарний строк служби 19 років 07 місяців 12 днів; загальний трудовий стаж 30 років 11 місяців 26 днів. Інших даних в розрахунку не зазначено. Розрахунок вислуги років військовослужбовцям не належить до компетенції органів Пенсійного фонду України. з цих підстав у перерахунку пенсії позивачеві відмовлено.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача щодо проведення перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пунктом б ч. 1 ст. 12 Закону України №2262 визначено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Умови призначення пенсій за вислугу років передбачені ст. 12 Закону №2262.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 вказаного Закону пенсія за вислугу років призначається, зокрема:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Згідно зі ст. 13 цього Закону пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах, зокрема:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом України від 27 березня 2014 року №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності в цій частині 01 травня 2014 року, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в наступній редакції: "максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів".

Статтею 171 Закону України №2262 визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. а п. 3 постанови Кабінету Міністрів від 17.07.1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови (до яких належав позивач), зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання та вирішити питання, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року в справі № 805/3923/18-а, де суд дійшов висновку про те, що, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів від 17.07.1992 року №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Верховний Суд також зазначив, що є необґрунтованим висновок про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, і звернув увагу на необхідності врахування норм підзаконних нормативно-правових актів при обчисленні вислуги років для призначення пенсії.

Висновки щодо застосування норм права, що викладені у вказаній постанові Верховного Суду, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Виходячи з положень п.п. 1, 7, 12 (з урахуванням додатку №2 до п. 12) Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, проведення розрахунку вислуги років належить до повноважень уповноважених структурних підрозділів відповідних органів, де особа проходила службу та була звільнена з посади. Розрахунок вислуги років на пенсію складається за матеріалами особової справи та зазначається в поданні про призначення пенсії, які разом з іншими документами направляються до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції 10.09.2021 року №500 о/с час служби позивача в пільговому обчисленні на 29 липня 2016 року становить 31 рік 03 місяців 09 днів.

З огляду на наведене із зарахуванням на пільгових умовах часу проходження служби позивач набув право на пенсійне забезпечення згідно з п. а ч. 1 ст. 12 Закону №2262.

Такий висновок суду ґрунтується на аналогічному правовому висновку Верховного Суду, що викладений в постанові від 03 березня 2021 року в справі № 805/3923/18-а.

Вказані положення законодавства та правова позиція Верховного Суду, а також обставини справи залишилися поза увагою органу Пенсійного фонду України, що призвело до протиправного не вчинення дій - не проведення перерахунку пенсії позивача шляхом переведення його з отриманої ним пенсії за вислугу років відповідно до п. б ч. 1 ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб на пенсію за вислугу років на підставі п. а ч. 1 ст. 12 цього Закону.

Відповідач, відмовляючи в перерахунку пенсії позивачу відповідно до пункту а ч.1 ст.12 Закону №2262 діяв протиправно.

На підставі п.4 Порядку заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Відповідно до п.23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи.

З урахуванням положень ст.2, ч. 2 ст. 9 КАС України суд першої інстанції дійшов висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку є: визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 призначеної пенсії за вислугу років згідно п. а ч.1 ст. 12, п. а ч.1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб виходячи із 70 % грошового забезпечення; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 16.11.2021 року згідно п. а ч.1 ст. 12, п. а ч.1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб виходячи із 70 % грошового забезпечення позивача, з урахуванням виплачених сум.

Саме такий спосіб є достатнім, необхідним та ефективним, оскільки в даному випадку діє заявочний принцип, тобто дата, з якої буде проведено перерахунок, залежить не від дати, коли виникло право на перерахунок, а від дати, коли особа звернулась до Пенсійного фонду за таким перерахунком. З заявою позивач звернувся саме 16.11.2021, про що свідчать матеріали справи. Крім того, первинне призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. б ст. 13 Закону №2262 позивач не оскаржив.

Станом на момент призначення пенсії відповідач не мав підстав для визначення вислуги років позивача у іншому, ніж було вчинено, розмірі. Видання у подальшому ГУ НП в Донецької області наказу №500 о/с від 10.09.2021 не впливає на цей висновок незважаючи на оголошення у ньому вислуги років станом на 29.07.2016. Законодавством не передбачена ретроактивна дія таких актів індивідуальної дії як наказ. Посилання позивача на ст. 51 Закону №2262 судом до уваги не приймаються, оскільки в ній йдеться про непроведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, перерахунок, передбачений саме цим законом. У даній справі такі обставини відсутні, а тому дана норма застосуваню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 р. у справі № 200/19495/21 - залишити без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 р. у справі № 200/19495/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 07 березня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко