Справа № 462/6132/22
Суддя: Галайко Н. М.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/6132/22
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

07 березня 2023 року Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., вивчивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , 10.11.2022 року (вх. № 19209) звернувся до суду із адміністративним позовом до УПП у Львівській області ДПП, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 550299 від 12.05.2022 року, також просить суд поновити строк звернення до суду із адміністративним позовом.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.11.2022 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з її істотними недоліками.

23.01.2023 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла письмова заява (вх. № 1243) про усунення недоліків.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.01.2023 року позовну заяву було залишено без руху повторно, у зв`язку з її істотними недоліками.

03.03.2023 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла письмова заява (вх. № 4369) про усунення недоліків. Окрім цього, із заявою про усунення недоліків позовної заяви позивачем подано заяву про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування даної заяви позивач покликається на те, що він 02.06.2022 року отримав оскаржувану постанову (з листом начальника Управління патрульної поліції № Б-1081/41/12/01-2022 від 26.05.2022 року), скористався правом на оскарження постанови, а саме подав скаргу начальнику Управління патрульної поліції у Львівській області 03.06.2022 року (скерувавши таку поштою). Зазначає, що подав скаргу з пропущенням десятиденного строку, вважає пропущений строк поважним, оскільки отримав копію постанови через двадцять один день після її винесення. Листом-відповіддю про розгляд звернення № Б-122141/12/01-2022 від 10.06.2022 року на скаргу вказано про пропущений строк на оскарження постанови БАБ № 550299 від 12.05.2022 року. 11.07.2022 року ОСОБА_1 повторно подав скаргу із заявою про поновлення строку на оскарження. Листом-відповіддю про розгляд звернення № Б-1534/41/12/01-2022 від 20.07.2022 року на скаргу вказано про відсутність об`єктивних підстав поновлення строків на оскарження постанови серії БАБ № 550299 від 12.05.2022 року. Вказує на те, що якщо оскарження постанови вищестоящій посадовій особі не є поважною причиною пропуску десятиденного строку на оскарження цієї ж постанови у судовому порядку, то виходить, що ст. 288 КУпАП виключає можливість оскарження постанови у судовому порядку, а дозволяє лише у порядку подання скарги вищестоящій посадовій особі, якщо він таким альтернативним способом оскарження скористався.

Суд, надаючи правову оцінку обґрунтуванням позивача, вивчивши матеріали позовної заяви, а також заяви про усунення недоліків позовної заяви, зазначає наступне.

Так, ч. 1, 2 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Проте, строк може і має бути поновленим судом, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Водночас, за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує відповідне рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду ( справа «Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany»).

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини, у справі «Мельник проти України» (рішення від 28.03.2006 року) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, вказаною нормою закону безальтернативно визначено, що оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

З копії оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 550299 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП вбачається, що її винесено 12.05.2022 року. При цьому позивачу відомо зміст п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП за якою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на власний розсуд обирає спосіб захисту в разі порушення її прав, чи то шляхом оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Тобто особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності самостійно визначає спосіб захисту, у даному випадку позивачем обрано спосіб захисту оскарження постанови до вищестоящого органу (посадової особи).

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (ч. 2 ст. 44 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року - кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

У ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Окрім цього, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах, зміст якого розкриває ст. 8 КАС України, ч. 1, 2 якої встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Такі приписи наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у ст. 44 КАС України, ч. 1 якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини у п. 46, 47 рішення у справі «Устименко проти України», ЄСПЛ вказує на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.

Отже, з огляду на викладене суд дійшов висновку, що вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом визнаються неповажними, оскільки вони не зумовлені особливими і непереборними обставинами, які б дали суду підстави для поновлення строку оскарження постанови від 12.05.2022 року до суду.

При цьому суд приймає до уваги тривалість даного строку з часу складання постанови (12.05.2022 року), здійснення процедури оскарження постанови до вищестоящого органу, принцип правової визначеності, та вважає, що у даному конкретному випадку відсутнє порушення ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Так, відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним позовну заяву про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, повернути позивачу.

Керуючись ст. 123, 169, 241, 248, 256, 286 КАС України, суд, -

постановив:

Вказані позивачем ОСОБА_1 причини пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом - визнати неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко