Справа № 460/968/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2023 року м. РівнеСправа №460/968/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУ ПФУ в Миколаївській області, відповідач-2), у якому просить:

визнати протиправною відмову відповідача-2 у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із зниженням пенсійного віку на п`ять років, як особі, яка працювала та проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 у цій зоні не менше чотирьох років;

зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на п`ять років, згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення про призначення пенсії з урахуванням того, що позивач належить до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та має право на користування пільгами (в тому рахунку і правом на призначення пенсій зі зменшенням пенсійного віку), встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту набуття права на пенсію, тобто з 20.06.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач постійно проживає на території радіоактивного забруднення. 22.06.2022 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення йому як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії пенсії зі зменшенням пенсійного віку на п`ять років відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте, відповідачем-2 відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з тієї підстави, що позивачем не виконані умови зниження пенсійного віку, передбачені статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, орган Пенсійного фонду зазначив про незарахування до страхового стажу періоди роботи на території Російської Федерації протягом листопада 2010 року вересня 2012 року, згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 03.11.2010, оскільки відсутні довідки з Пенсійного фонду Російської Федерації щодо сплати страхових внесків на обов`язкове пенсійне страхування із заробітної плати ОСОБА_2 . Позивач вважає, що набув право на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку на п`ять років у відповідності до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи, якою визначено коло осіб, учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які мають право на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсійний вік знижується на 2 роки та додатково на 1 рік за повні 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Крім того, зауважив, що у період з листопада 2010 року по вересень 2012 року він працював на території Російської Федерації, що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 від 03.11.2010, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Такі записи не містять жодних виправлень, закреслень. За наведених обставин, відповідач-2 протиправно відмовив в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 13.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, поновлено позивачу пропущений строк звернення до адміністративного суду з цим позовом та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачам встановлено строк для подання суду відзиву.

Відповідач-1 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише тим особам, які постійно проживали або працювали в зазначеній зоні з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 31.07.1986 незалежно від часу проживання в цей період. Відтак, початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки для позивача не застосовується, оскільки документами не підтверджено, що він прожив або працював в зазначеній зоні з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 31.07.1986. Крім того, за кожні повні 3 роки проживання чи роботи в зазначеній зоні пенсійний вік додатково зменшується на один рік. Загальне зменшення пенсійного віку за таких умов не може перевищувати 5 років. Вказав, що за доданими позивачем до заяви документами до страхового стажу не враховано період роботи на території Російської Федерації протягом листопада 2010 по вересень 2012, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації, на території якої провадилася трудова діяльність. Зазначив, що як законодавством України так і законодавством Російської Федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність. Згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії від 20.06.2022, та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 21 рік 01 місяць 26 днів. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги позивача щодо призначення пенсії є безпідставними, а рішення щодо відмови у призначенні пенсії правомірним, оскільки на момент звернення у позивача відсутній необхідний страховий стаж, а саме: 23 роки (28 років - 5 років зниження пенсійного віку). Просив у задоволенні позовних вимог до відповідача-1 відмовити повністю.

Відповідач-2 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що 20.06.2022 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення дострокової пенсії за віком. На день звернення із заявою позивач досяг 55 років 07 місяців, страховий стаж склав 21 рік 01 місяць 26 днів. Необхідний страховий стаж при зниженні пенсійного віку на 5 років в період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року становить 23 роки. Період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю становить 27 років 01 місяць 05 днів (з 27.11.1987 по 31.12.2014). За результатами розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи на території Російської Федерації протягом листопада 2010 року - вересня 2012 року, згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 від 03.11.2010, оскільки відсутні довідки з Російської Федерації щодо сплати страхових внесків на обов`язкове пенсійне страхування із заробітної плати позивача. Отже, рішення відповідача-2 про відмову в призначенні пенсії від 28.06.2022 №48 є правомірним. Просив у задоволенні позовних вимог до відповідача-2 відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Городенськ, Льговський район, Курська область, Російська Федерація.

Згідно зі свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 , видане 03.05.2018 Вараським міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, ОСОБА_3 змінено ім`я, про що 03.05.2018 вчинено відповідний актовий запис №7. Прізвище, власне ім`я, по-батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки сектору «Реєстрація» відділу «Центр надання адміністративних послуг» Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради від 19.10.2021 №430-02, позивач у період з 27.11.1987 по даний час проживає в м. Вараш (до зміни назви м. Кузнецовськ) Вараського (колишнього Володимирецького) району Рівненської області.

За змістом посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 05.01.1995 Рівненською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_2 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 4).

22.06.2022 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказана заява відповідно до положень п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України" Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, передана на розгляд ГУ ПФУ в Миколаївській області за принципом екстериторіальності.

28.06.2022 ГУ ПФУ в Миколаївській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №8, згідно з яким у позивача відсутнє право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Крім того, зазначено, що необхідний страховий стаж при зниженні пенсійного віку на 5 років в період 01.01.2021 по 31.12.2021 становить 23 роки. Вік заявника 55 років 7 місяців. Страховий стаж особи становить 21 рік 1 місяць 26 днів. Період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю становить 27 років 01 місяць 05 днів (з 27.11.1987 по 31.12.2014). До страхового стажу не зараховано періоди роботи на території Російської Федерації протягом листопада 2010 року - вересня 2012 року, згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 03.11.2010, оскільки відсутні довідки з Пенсійного фонду Російської Федерації щодо сплати страхових внесків на обов`язкове пенсійне страхування із заробітної плати ОСОБА_2 .

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі Закон №796-XII).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, м. Кузнецовськ Володимирецького району Рівненської області відноситься до 4 зони посиленого радіологічного контролю.

Відповідно до абз.4 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

В примітці до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч.2 ст.55 Закону №796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 4 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 2 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 3 повні роки (з 26.04.1986 по 01.01.1993) проживання або роботи на такій території, але не більше 5 років.

Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, не може перевищувати 5 років.

Оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності у нього права на призначення пенсії за віком із зменшенням віку на п`ять років, суд враховує, що згідно з п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Статтею 65 Закону №796-ХІІ визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (ч.1). Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч.4).

Позивачем до позовної заяви додано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) серія НОМЕР_3 , виданого 05.01.1995 Рівненською обласною державною адміністрацією, відповідно до якого пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ.

За змістом позовної заяви ОСОБА_2 вважає, що наявність у нього статусу громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 є підтвердженням того, що станом на 1 січня 1993 року він проживав на радіоактивно забрудненій території, яка належать до зони посиленого радіологічного контролю. Таким чином, вважає, що в нього є право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на п`ять років.

Згідно з п. 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 (який був чинним на момент видачі позивачу посвідчення) (далі Порядок №51), особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до п.2 Порядку №51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Викладене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ, згідно з якою посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №51 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом №796-XII для такої категорії, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Відтак, надаючи особі посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи держава визнає за особою право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) серії НОМЕР_3 підтверджує той факт, що ОСОБА_2 з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживав або постійно працював чи постійно навчався у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, що дає йому право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Тобто, факт проживання особи на території зони радіоактивного забруднення засвідчує довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18) та постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17 (№61-16015св18).

Матеріалами судової справи (довідкою сектору «Реєстрація» відділу «Центр надання адміністративних послуг» Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради від 19.10.2021 №430-02) стверджено, що у період з 27.11.1987 по даний час (5 років 1 місяць 3 дні станом на 01.01.1993) позивач постійно проживав в м. Вараш (до зміни назви м. Кузнецовськ) Вараського (колишнього Володимирецького) району Рівненської області, яке до 2015 року відносилося до 4 зони посиленого радіоекологічного контролю.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів проживання позивача на вказаній території радіоактивного забруднення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 31.07.1986.

Оскільки у період з 26.04.1986 по 31.07.1986 позивач не проживав в зоні радіоактивного забруднення, то він не має права на зарахування початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки.

Відтак, проживання особи у період з 01.08.1986 до 01.01.1993 у населеному пункті, який до 2015 року відносився до 4 зони посиленого радіологічного контролю, 5 років 1 місяць 10 днів надає такій особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку додатково на 1 рік за 3 повні роки проживання в такій зоні.

Враховуючи викладене, беручи до уваги наявність у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та підтвердження довідкою органу місцевого самоврядування факт проживання позивача у період 27.11.1987 по 31.12.1992 на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 1 рік відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ (1 рік додатково за повних 3 роки проживання в зоні посиленого радіологічного контролю).

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.05.2019 у справі №357/9973/16-а (№К/9901/18208/18).

Водночас, частиною третьою статті 55 №796-XII визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема:

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

При цьому, частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ обумовлено, що особам, з числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (абз.2 ч.4 ст.26 Закону №1058-ІV).

Враховуючи вимоги Законів №796-XII та №1058-ІV позивач набуде право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 1 рік в 59 років та за наявності страхового стажу на момент виникнення права на пенсію не менше 31 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії (20.06.2022) він досяг віку 55 років 6 місяців 11 днів.

Оскільки на момент звернення до органу Пенсійного фонду позивач не досяг необхідного віку для призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, то відповідно до вимог чинного законодавства України він не набув права на призначення такої пенсії.

Водночас, суд зауважує, що питання зарахування стажу роботи особи до її страхового стажу безпосередньо пов`язане із її правом на призначення пенсії, адже страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку та на підставі документів, наданих особою для призначення такої пенсії, а тому реалізація права на зарахування такого страхового стажу виникає у особи виключно за наявності у неї права на пенсію.

Оскільки на момент звернення до органу Пенсійного фонду позивач не набув права на призначення пенсії за віком, то сам по собі факт неврахування певних періодів роботи позивача до його страхового стажу не призвів до протиправної відмови в призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Суд зазначає, що в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Незважаючи на формулювання позовних вимог про "визнання дій протиправними щодо непризначення пенсії та зобов`язання відповідача-1 призначити пенсію" та змісту позовної заяви, який стосується також питання незарахування відповідних періодів до загального старахового стажу, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать на користь висновку, що звернення позивача з цим позовом до суду зумовлене його незгодою з відмовою органу Пенсійного фонду в призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку та з підставами такої відмови, з метою захисту наявного, на думку позивача, права на призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку. Водночас, судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин позивач відповідного права не набув.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які, у даному випадку, відсутні.

З огляду на викладене, вимога позивача щодо зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву про призначення пенсії та призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону №796-ХІІ є передчасною, а відтак, даний позов задоволенню не підлягає.

Підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна, 1, м.Миколаїв, 54020. ЄДРПОУ/РНОКПП 13844159)

Повний текст рішення складений 07 березня 2023 року.

Суддя Н.О. Дорошенко