Справа № 161/15782/22
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 161/15782/22 пров. № А/857/2342/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення (суддя Пахолюк А.М., м.Луцьк) у справі № 161/15782/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5763239 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., закрити провадження у справі.

Стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. та судовий збір 496,20 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову серії ЕАР №5763239 від 16 серпня 2022 року інспектора відділення поліції № 5 (смт.Підволочинськ) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Ткачука Ф.Р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП позивача та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 340 грн. і закрито справу про адміністративне правопорушення.

В позові до відділення поліції № 5 (смт.Підволочинськ) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області -відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь позивача 496 грн. 20 коп. судового збору.

14.12.2022 року представник позивача - адвокатом Стасюк О.В. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у даній адміністративній справі, у якій просить вирішити питання розподілу судових витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн..

Заява обґрунтована тим, що копію рішення суду від 07.12.2022 отримано представником позивача 13.12.2022. В позовній заяві було вказано, що докази понесених судових витрат будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Заява обгрунтована з покликанням на норми ЦПК України, однак суд апеляційної інстанції не приймає таке до уваги, оскільки таке в сукупності з іншими матеріалами справи вважає опискою.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, з підстав того, що при прийнятті рішення від 07.12.2022 року у справі № 161/15782/22 зазначено про відсутність підстав для стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто судом вже вирішено питання про судові витрати у справі з приводу яких подано заяву.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач у позовній заяві вказав, що докази понесених судових витрат будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. При цьому додав попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, а також просив врахувати, що справа розглянута у відсутності сторін.

Просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове судове рішення, яким заяву задоволити.

Відповідачі відзиву на апеляційну скаргу не подали, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Апеляційним судом встановлено, в позовній заяві ОСОБА_1 покликався на норми ч. 7 ст. 139 КАС України (а.с.3 зворот)

Луцький міськрайонний суд Волинської області приймаючи рішення 07 грудня 2022 року по суті позовних вимог у даній справі дійшов висновку, що позивачем не надано будь-яких доказів понесених ним витрат на правничу допомогу, а тому витрати в сумі 3000 грн. не підлягають стягненню. а також дійшов неправильного висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення, хоча в резолютивній частині рішення таке не зазначено.

Колегія суддів приймає до уваги твердження скаржника про те, що отримавши 13.12.2022 копію рішення, оскільки таке було прийнято у відсутності сторін, 14.12.2022, в межах строку встановленого ч.7 ст. 139 КАС, подав заяву про стягнення витрат на правничу допомогу разом із договором про надання правової (правничої) допомоги від 06.09.2022, квитанцією до прибуткового касового ордеру № б/н від «09.11.20___» на суму 3000 грн. та акт прийому передачі наданих послуг від 09.11.2022 (а.с.40 42).

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/16.

З Договору про надання правової (правничої) допомоги від 06.09.2022 убачається, що ОСОБА_1 та адвокат Стасюк О.В. уклали договір про надання правової допомоги з представництва інтересів клієнта під час розгляду справи по адміністративне правопорушення… та складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

З акту приймання-передачі наданих послуг, згідно договору про надання правової (правничої) допомоги від 06.09.2022 щодо розгляду справи в суді першої інстанції від 09.11.2022 адвокатом здійснено «підготовка та подання позовної заяви до Луцького міськрайонного суду про скасування постанови серії ЕАР № 5763239 від 16.08.2022 кількість три години. Ціна 1000 грн/год. Вартість 3000 грн.»

З аналізу наданих позивачем документів на підтвердження обґрунтованості розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката (а саме у загальній сумі 3000 грн.), колегія суддів вбачає, що розмір таких витрат, хоч і документально підтверджений, однак є не співмірним складності справи та фактичному обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з огляду на таке.

Так, Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Також, Верховний Суд у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 зазначив, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями ч. 1 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в користь позивача слід стягнути 500 грн витрат на професійну правничу допомогу, замість заявлених 3000 грн за послуги, що надані в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, визначивши їх у розмірі 500,0 гривень.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення скасувати та прийняти постанову, якою заяву задоволити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи 40108720) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені під час розгляду справи у суді першої інстанції у справі № 161/15782/22 витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула