Справа № 160/9925/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2023 року м. Дніпросправа № 160/9925/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 в адміністративній справі №160/9925/22 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Державного підприємства "Смоли" про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства «Смоли», в якому просило стягнути з Державного підприємства «Смоли» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік у розмірі 257116,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано норматив по працевлаштуванню осіб з інвалідністю та самостійно не сплачено адміністративно-господарські санкції, у зв`язку з чим, за ним рахується заборгованість з адміністративно-господарських санкцій у розмірі 257116,50 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відзвітував про наявність робочих місць для інвалідів та щодо кількості зайнятих робочих місць відповідною категорією працівників, а також повідомив про перебування підприємства у 2021 році у простої.

Суд дійшов висновку, що у ДП «Смоли» не було підстав для пошуку осіб з інвалідністю на 3 вакантних місця, оскільки виробництво було зупинено, діяльність фактично не здійснювалась, а працівники ДП «Смоли» у відповідності до гарантій трудового законодавства отримували 2/3 тарифної ставки або посадового окладу та не здійснювали своїх безпосередніх функцій і встановленого обсягу робіт.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що оскільки адміністративно-господарські санкції, передбачені Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», є альтернативним грошовим зобов`язанням обов`язку виконати норматив з працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідач за 3 робочих місця, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняті особами з інвалідністю, зобов`язаний був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції. Позивач вказує також на те, що Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» з урахуванням внесених змін не встановлює обов`язок державних органів працевлаштовувати інвалідів.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване. Відповідач зазначає, що 30.06.2022 ДП «Смоли» припинене шляхом перетворення в Акціонерне товариство «Смоли», яке з моменту його державної реєстрації є правонаступником всіх прав і обов`язків ДП «Смоли». Відповідач також вказує на те, що з об`єктивних причин підприємство вимушене зупинити роботу і на підставі ст.34 КЗпП України запровадити простій виробництва, який тривав протягом усього звітного періоду 2021 року. Оскільки підприємство не проводило діяльність і фактичне працевлаштування будь-яких працівників (у тому числі осіб з інвалідністю) не здійснювалось, не спричинило неможливість забезпечення у цей звітний період дотримання встановленої законодавством квоти.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач Державне підприємство «Смоли», правонаступником якого є АТ «Смоли», перебуває на обліку в Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.

Відповідачем подано до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік за формою № 10-ПОІ.

Відповідно до вказаного звіту кількість працюючих інвалідів - штатних працівників, які мали інвалідність та були зайняті на підприємстві в 2021 році, склала 9 осіб, при загальній кількості робочих місць для вказаної категорії працівників - 12 осіб. Таким чином, станом на 2021 рік 3 робочих місця, що призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю, залишились незайнятими.

Вказаний факт визнаний позивачем як невиконання нормативу та підстава для нарахування відповідачу адміністративно-господарських санкцій в розмірі 257116,50 грн., виходячи з розрахунку розміру середньої річної заробітної плати.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ч.5 ст.19 цього Закону № 875-ХІІ в редакції на час виникнення спірних правовідносин виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

При цьому слід зазначити, що основним місцем роботи є місце роботи, де особа працює на підставі укладеного трудового договору із оформленням трудової книжки та занесенням до неї запису про працевлаштування.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України (ч.4 ст.20 Закону №875-ХІІ).

За правилами ч. 2, 3 ст.19 вказаного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці беруть участь у здійсненні заходів щодо забезпечення зайнятості населення шляхом, зокрема,: 1) створення умов для реалізації громадянами права на працю; 2) додержання вимог законодавства про працю, зайнятість населення та загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Одночасно згідно ст.5 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05.07.2012 держава гарантує у сфері зайнятості додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875-ХІІ органи державної влади та органи місцевого самоврядування сприяють забезпеченню прав осіб з інвалідністю щодо включення до суспільного життя нарівні з іншими громадянами.

Відповідно до ст.18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна.

Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

З огляду на наведене, обов`язок по працевлаштуванню осіб з інвалідністю відповідно до встановленого Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.

На роботодавця покладається обов`язок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, інформувати про попит на робочу силу (вакансії) органи працевлаштування осіб з інвалідністю.

В свою чергу органи працевлаштування, взаємодіючи між собою та з роботодавцем, забезпечують надання інформаційно-консультаційних послуг щодо працевлаштування осіб з інвалідністю та здійснюють таке працевлаштування.

Отже працевлаштування осіб з інвалідністю не є виключним зобов`язанням роботодавця, яке створює робочі місця для осіб з інвалідністю.

Виходячи з наведених правових норм, суд апеляційної інстанції вважає помилковою, такою, що не узгоджується з нормами чинного законодавства, позицію позивача, що передбачені ст.20 Закону № 875-ХІІ адміністративно-господарські санкції є альтернативним грошовим зобов`язанням обов`язку виконати норматив з працевлаштування осіб з інвалідністю.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, встановлені ст.20 Закону № 875-ХІІ адміністративно-господарські санкції за незайняте робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю, не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання (ст.217 Господарського кодексу України).

Згідно ч.2-4 ст.217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб`єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.

Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, передбачена ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» відповідальність за своєю суттю є господарсько-правовою відповідальністю, підставою для застосування якої є вчинене роботодавцем правопорушення у сфері господарювання. При цьому згідно загальним нормам права елементами правопорушення, зокрема, є вина особи та наявність причинно-наслідкового зв`язку між діянням і спричиненою таким діянням шкодою.

Отже, суд першої інстанції правильно виходив з того, що для стягнення (сплати) передбачених ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» адміністративно-господарських санкцій обов`язковою умовою є наявність вини особи в спричиненому нею правопорушенні.

В спірному випадку, як вбачається з матеріалів справи, Державне підприємство «Смоли» повідомило Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів з приводу невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2021 році в поданих до звіту про занятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік поясненнях.

По суті наданих відповідачем пояснень Державне підприємство «Смоли» є підприємством державного сектору економіки, заснованим на державній формі власності, яке вже багато років не отримує будь-якої фінансової підтримки з боку держави і намагається здійснювати свою діяльність у дуже складних умовах функціонування. В останні роки внаслідок об`єктивних, незалежних від підприємства причин, у тому числі і політичних, ДП «Смоли» втрачало великі сегменти ринку збуту, що призвело до значного скорочення обсягів реалізації продукції. Підприємством вживаються всі необхідні заходи для відновлення втрачених ринків збуту продукції і забезпечення реалізації продукції, але для подолання досить суттєвих об`єктивних труднощів необхідний час.

Всі вищенаведені обставини спричинили те, що підприємство вимушене було зупинити свою роботу і па підставі ст. 34 КЗпП України запровадити простій виробництва. Простій ДП «Смоли» на підставі відповідних наказів тривав протягом всього звітного періоду - 2021 року і продовжується на день подання заяви до моменту настання сприятливих для відновлення виробництва обставин. Протягом часу простою виробництва підприємством не здійснюється працевлаштування працівників, але зберігаються соціальні гарантії (як то оплата часу простою з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу), встановлені чинним трудовим законодавством для працівників, які на момент запровадження простою перебували у трудових відносинах із ДП «Смоли» і не виявили особистого бажання їх розірвати, у тому числі для осіб з інвалідністю. Окрім того, весь період простою підприємством зберігаються робочі місця, обладнані для працевлаштування осіб з інвалідністю з урахуванням їх безпеки та потреб, і одразу після завершення простою підприємства буде відновлене працевлаштування на такі робочі місця осіб з інвалідністю у відповідності до необхідного кількісного нормативу.

Факт перебування підприємства у простої протягом 2021 року підтверджено наявними у справі копіями наказів про простій виробництва та про продовження простою: №454 від 18.12.2020, №48 від 18.12.2020, №36 від 22.03.2021, №49 від 22.03.2021, №71 від 27.04.2021, №50 від 27.04.2021, №95 від 07.06.2021, №51 від 07.06.2021, №100 від 22.06.2021, №52 від 22.06.2021, №110 від 12.07.2021, №53 від 26.07.2021, №115 від 30.07.2021, №54 від 30.07.2021, №134 від 28.09.2021, №55 від 28.09.2021.

Отже протягом всього періоду 2021 року ДП «Смоли» перебувало у простої, не здійснювало виробництва, зупинило виробництво іонообмінних смол, що є безпосередньо діяльністю відповідача, внаслідок чого, підприємство з об`єктивних причин не вчиняло відповідних дій з пошуку осіб з інвалідністю на 3 вакантних місця, оскільки не мало реальної можливості забезпечити права осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу.

При цьому суд враховує, що за визначенням в ст.1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» робоче місце особи з інвалідністю - місце або виробнича ділянка постійного або тимчасового знаходження особи у процесі трудової діяльності на підприємствах, в установах і організаціях; спеціальне робоче місце особи з інвалідністю - окреме робоче місце або ділянка виробничої площі, яка потребує додаткових заходів з організації праці особи з урахуванням її індивідуальних функціональних можливостей, обумовлених інвалідністю, шляхом пристосування основного і додаткового устаткування, технічного обладнання тощо.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказані обставини виключають будь-які протиправні, винні дії підприємства, спрямовані на порушення встановленого законодавчими актами нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, а за таких умов відсутні правові підстави для нарахування адміністративно-господарських санкцій.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 в адміністративній справі №160/9925/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко