Справа № 160/20602/22
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ДТЗ" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2022/000242/2 від 01.11.2022р., -
23 грудня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Волинської митниці, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UA403020/2022/000242/2 від 01.11.2022р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
05.01.2023 року відповідачем було надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що під час здійснення митного контролю за МД № UA403020/2022/023210 від 31.10.2022 митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої виявлено наступне: в Акті виконаних робіт № 34 від 30.05.2022 між компаніями IMOGATE SOLUTION Sp. Z о.о. (Poland) та TOB «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» зазначено маршрут доставки контейнерів з Польщі через Перемишль до Тернополя. Однак згідно з довідкою про транспортні витрати №0710/ЗТ від 07.10.2022, а також супровідних документів, зазначені контейнери слідували в Україну через Словаччину та перетинали митний кордон в пункті пропуску «Чоп» Закарпатської митниці, що ставить під сумнів повноту заявленого числового значення транспортних витрат. Крім того, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою. З огляду на неведені вище розбіжності в поданих до митного оформлення документах та враховуючи те, що позивачем документально не підтверджено складові митної вартості, а саме: фактурну вартість, митницею було розпочато консультацію між митним органом та декларантом, зокрема, направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу на надання додаткових документів. Листом № 0101 від 01.11.2022 року позивач надав відповідачу прайс лист та комерційну пропозицію виробника товару та повідомив митницю, що для підтвердження митної вартості надані всі наявні документи, передбачені діючим законодавством надані документи у своїй сукупності не мають ніяких розбіжностей і дозволяють здійснити контроль та перевірку числових значень в повній мірі. Також, поінформовано, що інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого за ЕМД № UА 403020/2022/023210 товару у 10-денний термін надаватись не будуть, у зв`язку з чим просив здійснити митне оформлення за наявними документами. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно із ст. 64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості товару №1 взято інформацію щодо вартості обрахованого згідно з митним оформленням, яке здійснено в попередніх періодах: товар №1 за ЕМД від 08.10.2022 № UА100190/2022/028620 на рівні 2,92 дол. США/кг. або 1392.84 дол. США за шт; товар №2 - за ЕМД від 15.09.2022 № UА204020/2022/023118 на рівні 2,21 дол. США/кг. або 121,55 дол.США за шт. Таким чином, зважаючи на викладене, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару від 01.11.2022 року № UА403020/2022/000242/2 прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обгрунтованим та не підлягає скасуванню.
06.01.2023 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2021 року між ТОВ "ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ДТЗ" (покупець) та компанією YINAN COUNTY KAI LILAI MACHINERY CO., LTD (Китай) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № KL/3 на поставку товару в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
Поставка товару здійснюється на умовах згідно правил Інкотермс 2010 року. Конкретні умови поставка партії товару, реквізити вантажоодержувача, а також строки поставки зазначаються в специфікаціях (додатках) до цього контракту. Сторони мають право після підписання специфікації змінити умови поставки, зазначені у ній, шляхом підписання додаткової угоди (п.3.1 контракту).
Ціна на товар визначається покупцем і продавцем шляхом переговорів і вказується в специфікаціях (додатках) до цього контракту (п.4.1 контракту).
До вказаного зовнішньоекономічного контракту сторонами погоджено специфікацію № 2022-2В від 10.02.2022 року, згідно якої погоджено постачання товару загальною вартістю 150400,00 дол.США.: трактор Kentavr 160B y кількості 200 шт. загальною вартістю 137000,00 дол. США., грунтофреза 120 (Kentavr 160B) у кількості 200 шт. загальною вартістю 113400,00 дол. США.
Згідно вказаної специфікації, умови поставки: FOB Циндао, Китай, на умовах згідно правил Інкотермс 2010 року; оплата товару: 100% передоплата.
Митна вартість товару ТОВ "Промислова компанія "ДТЗ" визначена за основним методом - за ціною договору.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товару виявлені розбіжності у наданих документах, що стало підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товару електронним повідомленням: - проформи-інвойсу; - за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - страхових документів, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У відповідь на повідомлення митного органу ТОВ "Промислова компанія "ДТЗ" листом № 0101 від 01.11.2022 року надано пояснення щодо витребуваних документів, а також надано комерційну пропозицію виробника від 10.01.2022 року та прайс-лист виробника від 13.01.2022 року.
Тернопільською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості № UA403020/2022/000242/2 від 01.11.2022 р., якими до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-ґ - резервний метод та скориговано заявлену позивачем митну вартість товару з 180199,96 дол. США до 302878,00 дол. США.
Рішення обґрунтоване тим, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, а також в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а саме: в Акті виконаних робіт №34 від 30.05.2022 між компаніями IMOGATE SOLUTION Sp. Z o.o. (Poland) та ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» зазначено маршрут доставки контейнерів з Польщі через Перемишль до Тернополя. Однак, згідно довідки про транспортні витрати №0710/ЗТ від 07.10.2022, а також супровідних документів зазначені контейнери слідували в Україну через Словаччину та перетинали митний кордон в пункті пропуску «Чоп» Закарпатської митниці, що ставить під сумнів повноту заявленого числового значення транспортних витрат.
Також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару:
- якщо здійснювалося страхування, - страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування;
- за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- каталогів, специфікацій виробника товару;
- копії митної декларації країни відправлення;
- висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару;
- рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- виписки з бухгалтерської документації.
За результатами застосування системи аналізу ризиків згенеровано наступні митні формальності за кодами "105-2 Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству. Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості. Проаналізувати зазначене рішення на предмет можливості застосування при поточному оформленні зазначеного товару" та "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів".
Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 МКУ, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною 4 статті 54 МКУ визначено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки митна вартість ідентичних товарів оформлених в попередньому періоді митними органами є значно вищою.
Листом від 01.11.2022 №0101 декларантом повідомлено митний орган про відсутність інших додаткових документів.
Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ.
Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості товару 1 взято інформацію щодо вартості обрахованого згідно митного оформлення, яке здійснено в попередніх періодах: товар №1 за ЕМД від 08.10.2022 № UA100190/2022/028620 на рівні 2,92 дол. США/кг. або 1392,84 дол. США за 1шт.; товар №2 за ЕМД від 15.09.2022 № UA204020/2022/023118 на рівні 2,21 дол. США/кг. або 121,55 дол.США за 1шт.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 01.11.2022 року №UА403020/2022/000242/2.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).
Відповідно ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст.337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті УІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п. 2 статті VІІ Оцінка товару для митних цілей ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України, контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України, визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 Митного кодексу України, у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з частиною 8 статті 57 Митного кодексу України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 01.11.2022 року UА403020/2022/000242/2, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.
Щодо доводів відповідача про те, що в Акті виконаних робіт №34 від 30.05.2022 між компаніями IMOGATE SOLUTION Sp. Z o.o. (Poland) та ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» зазначено маршрут доставки контейнерів з Польщі через Перемишль до Тернополя. Однак, згідно з довідкою про транспортні витрати №0710/ЗТ від 07.10.2022, а також супровідних документів, зазначені контейнери слідували в Україну через Словаччину та перетинали митний кордон в пункті пропуску «Чоп» Закарпатської митниці, що ставить під сумнів повноту заявленого числового значення транспортних витрат, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що під час декларування спірної товарної партії, декларантом товариства разом з ЕМД № UA 403020/2022/023210 від 31.10.2022р., митниці було надано акт виконаних робіт № 34 від 30.05.2022р.
При цьому Чієрна над Тисою, Словаччина/Чоп це пункт прикордонного переходу при перевезенні вантажу залізничним транспортом. Оскільки відповідно до акту виконаних робіт № 34 від 30.05.2022р., Експедитором виставлено до судозаходу з вантажем у порт призначення, попередньо у ньому було зазначено пункт Пшемисль, Польща, як передбачуваний Сторонами Договору ТЕО маршрут доставлення вантажу до кінцевого пункту призначення - міста Тернопіль, Україна. Після прибуття судна з вантажем в порт Гданськ, Польща маршрут було змінено Експедитором у зв`язку з неможливістю вчасної доставки вантажу за первісним маршрутом, зазначеним у акті виконаних робіт через його завантаженість. При цьому право Експедитора на зміну первісного маршруту перевезення вантажу визначене у підпункті 2.1.1 Договору ТЕО № 2 від 01.11.2019р., відповідно до якого в рамках цього Договору, Експедитор має право вибирати та змінювати вид транспорту та маршрут перевезення, вибирати та змінювати порядок виконання транспортно експедиторських послуг, діючи в інтересах Клієнта. Після здійснення фактичної доставки вантажу в кінцевий пункт призначення, Експедитором було виставлено товариству новий акт виконаних робіт № 34 від 28 жовтня 2022 року, з урахуванням фактичного маршруту перевезення. При цьому зазначені у ньому вартість фрахту, вартість наземного перевезення вантажу, вартість ТЕО за межами України та загальна вартість транспортних витрат залишилась незмінними.
Як встановлено судом, відповідачем фактично не проводилась консультація в процесі митного оформлення спірної товарної партії між ним та декларантом товариства, що вбачається зі змісту електронного повідомлення, яким митниця лише вимагає від позивача надання додаткових документів, а будь-які розбіжності в поданих ним разом з ЕМД документах на підтвердження заявленої митної вартості заделкарованого товару у ньому відсутні.
Суд враховує, що розбіжність у вигляді невідповідності маршрутів перевезення вантажу у акті виконаних робіт від 30.05.2022р. та довідці про транспортні витрати не була доведена відповідачем до відома позивача, що позбавило його можливості усунути означену розбіжність шляхом подання митному органу остаточного акту виконаних робіт від 28.10.2022 року, у якому відсутні розбіжності у маршруті перевезення задекларованого товару.
З аналізу первісного акту виконаних робіт від 30.05.2022р. та довідки про транспортні витрати вбачається, що у них заначені одні і ті ж пункт відправлення Порт Кингдао, Китай та пункт призначення місто Тернопіль, Україна, а вартість фрахту, вартість наземного перевезення, вартість послуг ТЕО за межами України та загальна вартість транспортних витрат залишились незмінними та повністю співпадають з цими ж відомостями, зазначеними у остаточному акті виконаних робіт від 28.10.2022р., внаслідок чого, суд приходить до висновку, що відповідач мав можливість здійснити перевірку відповідачем числових показників заявленої товариством митної вартості задекларованого товару.
Зауваження митниці щодо невідповідності рівня цін інформації ДП «Укрпромзовнішекспертиза» не може бути прийняті до уваги, оскільки, як вбачається з інформації митниці, наявна інформація стосується міжнародного морського перевезення за іншим маршрутом, а саме - від порту Китаю до порту Одеса. В даному випадку наявний інший маршрут перевезення. Митницею під час розгляду даної справи на підтвердження зазначеної нею вартості перевезення контейнеру не надано жодного доказу.
Судом встановлено, що твердження відповідача щодо ненадання позивачем якщо здійснювалося страхування, - страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, є безпідставним зважаючи на те, що відповідно до умов поставки FOB, визначених міжнародними торговельними правилами Інкотермс 2010 не передбачено здійснення обов`язкового страхування поставленого товару. У листі № 0101 від 01.11.2022р., позивач повідомив відповідача про те, що страхування поставлених товарів не здійснювалось.
Суд зазначає, що пунктом 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України чітко визначено, що страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, подаються митному органу виключно у випадку, якщо страхування здійснювалось, тому вимога митниці про їх надання протирічить даній правовій нормі.
Також, суд вважає, що вимога відповідача щодо надання позивачем таких додаткових документів, як: каталогів, виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару; рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації є протиправною, оскільки відповідно до частини 3 ст. 53 МКУ, вони передбачені як додаткові документи, що надаються (за їх наявності) на запит митниці, виключно у випадку, якщо надані документи, передбачені частиною 2 ст. 53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З аналізу зовнішньоекономічного Контракту вбачається, що відповідно до його умов, сторонами узгоджені документи які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких витребовувані митницею документи відсутні (пункти 3.5, 3.6 Контракту), тобто позивач відповідно до умов Контракту, не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені його умовами.
Отже, митний орган може витребувати додаткові документи виключно у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Оскільки надані товариством митниці на підтвердження заявленої митної вартості спірної товарної партії вищезазначені документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не мають ознак підробки, містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, митницею ж наявність сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості не обгрунтована, вимога митниці про надання зазначених додаткових документів є протиправною.
Аналогічна правова позиція сформована Верховним судом та висловлена в Постановах: по справі № 21-127а15 від 31.03.2015, по справі №815/4477/15 від 21 січня 2020 року, по справі №813/1350/14 від 14 січня 2020 року, по справі №160/8775/18 від 18 грудня 2019 року, по справі №804/2957/17 від 12 грудня 2019 року, по справі №814/2602/15 від 14 листопада 2019 року.
Суд зазначає, що з приводу ненадання декларації країни відправлення, Верховний Суд, в постанові від 19.03.19 по справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію: «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».
Таким чином, всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.
З доказів, наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що аргументи, якими мотивоване спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 01.11.2022 року за №UА403020/2022/000242/2, не стосується числового визначення заявленої ТОВ Промислова компанія ДТЗ митної вартості та носять формальний характер.
Крім того, відповідно до наявних даних, визначена митним органом митна вартість товару, грунтується на раніше визнаній органом Держмитслужби вартості за попередніми оформленнями за подібними товарами.
Разом з тим, в рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод. Не дано пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов. Не вказані причини, з яких не був застосований основний метод визначення митної вартості, та чотири другорядні методи і чому обраний саме резервний метод визначення митної вартості.
Таким чином, встановлені під час судового розгляду обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи, що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Зрахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оспорюване рішення № UА403020/2022/000242/2 від 01.11.2022 року прийнято без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятого на їх підставі рішення.
Вдповідно до частини першої ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду, в розмірі 13 458,49, що документально підтверджується платіжними дорученнями №3333 від 09.12.2022 року.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 13 458,49 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ДТЗ" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2022/000242/2 від 01.11.2022р. - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403020/2022/000242/2 від 01.11.2022 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія ДТЗ за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 458,49 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник