Справа № 620/1152/23
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року Чернігів Справа № 620/1152/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради ( далі також Департамент, відповідач) з остаточними позовними вимогами про визнання протиправною відмову Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, викладену в листі від 10.01.2023 за № 12-05/151, у встановленні ОСОБА_1 статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та видачі відповідного посвідчення - «Посвідчення члена сім`ї загиблого» та зобов`язання Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановити ОСОБА_1 як дружині померлого ветерана війни - учасника бойових дій та особи з інвалідністю внаслідок війни, статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та видати ОСОБА_1 згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, відповідне посвідчення -«Посвідчення члена сім`ї загиблого».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є дружиною померлого чоловіка ОСОБА_2 , який за життя визнаний інвалідом війни I групи, мав статус учасника бойових дій та право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасника бойових дій, інвалідів війни, у зв`язку з чим, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач має право на встановлення статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого. З цього питання звернулась до відповідача та отримала відповідь, в якій повідомлено, що для надання такого статусу необхідно надати копію протоколу засідання військово-лікарської комісії ЦВК Збройних Сил України та причинного зв`язку захворювань (порання, контузії, травм, каліцтв). Позивач вважає відмову відповідача, викладену в листі від 10.01.2023 №12-05/151, протиправною, у зв`язку з чим звернулась до суду з позовною заявою та просить задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.02.2023 провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав, про що подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що надання позивачу статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», можливе лише за умови встановлення причинного зв`язку смерті чоловіка із захворюванням, отриманим в період проходження військової служби під час воєнних дій та конфліктів та надання до управління всіх підтверджуючих цей факт документів. Про цю обставину ОСОБА_1 повідомлено листом від 10.01.2023 № 12-05/151 та запропоновано надати копію Витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв). Однак позивачем вищезазначеного виконано не було. Таким чином, відсутні правові підстави для встановлення позивачу статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою проживання: АДРЕСА_1 , є громадянкою України, що підтверджено інформацією, зазначеною в паспорті громадянина України (а.с.7-8), картці платника податків (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 , виданого Антонівською сільською радою Варвинського району Чернігівської області, між позивачем та громадянином України ОСОБА_2 , 1963 року народження, укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 10 (а.с.6).

Згідно з відомостей свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Варвинським ВДРАЦС у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 14.04. 2022 складено відповідний актовий запис № 107 (а.с. 15).

Відповідно до витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово - лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 27.07.2020 року № 436 захворювання, рядового у відставці ОСОБА_2 , 1963 року народження, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 12 ).

Згідно з посвідчення серії НОМЕР_3 від 12.03.1996 ОСОБА_2 мав право на пільги встановлені законом України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 11).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_4 від 19.11.2021 ОСОБА_2 є інвалідом 1 Б групи і мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 14).

Відповідно до довідки акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 560262 від 18.11.2021 причина інвалідності: у ОСОБА_2 захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 13).

04.01.2023 позивач звернулася із заявою до відповідача, в якій просила встановити їй, як дружині померлого ветерана війни учасника бойових дій та особи з інвалідністю внаслідок війни, статус члена сім`ї загиблого, та видати відповідне посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни після смерті чоловіка - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16).

Листом від 10.01.2023 № 12-05/151 відповідач повідомив, що надання позивачу статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абзацу 1, пункту 1, статті 10 можливе лише за умови встановлення причинного зв`язку смерті її чоловіка з захворюванням, отриманим в період проходження військової служби під час воєнних дій та конфліктів та надання до управління всіх підтверджуючих цей факт документів. Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно надати копію Витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, (поранень, контузій, травм, каліцтв) (а.с. 17).

Суд розцінює зазначений лист як фактичну відмову у наданні позивачеві відповідного посвідчення.

Отже, спірним питанням у справі є правомірність дій відповідача щодо фактичної відмови у наданні позивачеві посвідчення члена сім`ї загиблого ветерана війни відповідно до приписів статті 10 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Закон України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»(надалі - Закон № 3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Пунктом 2 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» передбачено, що чинність цього Закону поширюється на дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.

В преамбулі до вказаного Закону зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Поширення чинності Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» на членів сім`ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни.

Відповідно до статті 4 цього Закону ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Положеннями абзацу 2 пункту 7 зазначеного Положення встановлено, що, зокрема, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно з пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №20-РП/04 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи бойових діях на території інших держав. Розділ 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасників бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці, які безпосередньо як у воєнний, так і в мирний час виконували інші обов`язки військової служби та тилового забезпечення, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини.

З огляду на зазначені правові норми, обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, доказів безпосередньої участі як у воєнний, так і в мирний час у виконанні обов`язків військової служби, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм суд приходить до висновку, що для встановлення позивачу статусу дружини померлого ветерана війни-учасника бойових дій та особи з інвалідністю внаслідок війни, має бути наявність наступних обставин:

- наявність у померлого чоловіка статусу, зокрема, інвалід війни;

- визнання померлого чоловіка за життя інвалідом від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин пов`язаних з проходження військової служби чи участі у бойових діях, які не одружилися вдруге.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує до спірних правовідносин правовий висновок щодо застосування вказаних норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 28.07.2022 у справі № 520/2798/19.

Як вже встанови суд, ОСОБА_2 отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується копією Витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово - лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 27.07.2020 року № 436. Вказаний витяг з протоколу не скасований, є дійсним. Померлий мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, а в подальшому йому видано посвідчення інваліда війни 19.11.2021 серії НОМЕР_4 , згідно з яким він є інвалідом І групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Вказане посвідчення не скасовано, ОСОБА_2 відповідного статусу не позбавлений.

Позивач зазначає, що вдруге не одружувалась, даний факт відповідачем не спростований.

Отже, з аналізу зазначених норм чинного законодавства України та з наявних матеріалів справи, суд доходить висновку, що померлий чоловік позивача мав пільги для інвалідів війни і помер від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, тому відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» належить до ветеранів війни- інвалідів війни.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на дружину померлого, інваліда І групи, ОСОБА_2 , який за життя користувався пільгами, встановленими для інвалідів війни, ОСОБА_1 поширюється положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". При цьому суд вважає необґрунтованим висновок відповідача, викладений у листі від 10.01.2023 №12-05/151 щодо відсутності у позивача такого права, оскільки матеріалами справи підтверджується зворотнє.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищенаведені висновки суд вважає за належне: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у встановленні позивачу статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни, та видачі відповідного посвідчення - «Посвідчення члена сім`ї загиблого» та зобов`язання відповідача встановити позивачу статус члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати позивачу згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, відповідне посвідчення - «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У відповідності до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно вищевказаних висновків суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності позиції, викладеної в листі від 10.01.20231 № 12-05/151, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому суд вважає, що відповідь відповідача, викладена в листі від 10.01.2023 № 12-05/151, на відміну від рішення суб`єкта владних повноважень не є актом індивідуальної дії у розумінні статті 4 КАС України, тому не потребує визнанню протиправною, в той же час належним і достатнім способом захисту прав позивача є спосіб обраний судом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Оскільки у даній справі позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, лише з коригуванням обраного позивачем способу захисту порушеного права, на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - учасника бойових дій та особи з інвалідністю внаслідок війни, та видачі відповідного посвідчення - ''Посвідчення члена сім`ї загиблого''.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 10 Закону України ''Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту''.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради видати ОСОБА_1 згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, відповідне посвідчення - ''Посвідчення члена сім`ї загиблого''.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп), сплачений відповідно до квитанції від 24.01.2022.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_2 рнокпп НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач: Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради вул.Івана Мазепи, 19,м.Чернігів,14017 .

Повний текст рішення виготовлено 07 березня 2023 року.

Суддя І.І. Соломко