Справа № 160/16312/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2023 року м. Дніпросправа № 160/16312/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року (суддя Олійник В.М.) в справі № 160/16312/21 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 228 157,67 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року позов задоволено, стягнуто податковий борг у сумі 228 157, 67 грн. з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що судом першої інстанції і рішенні зазначена її помилкова адреса - АДРЕСА_1 , адже вона мешкає у АДРЕСА_2 , тому вона не могла надати докази у спростування доводів позивача.

Із посиланням на рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року в справі № 160/4755/19 вважає, що сума винагороди в розмірі 1 209 043,07 грн. не є прибутком, тому на цю суму не може бути нараховано податок на доходи фізичних осіб.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

В інтегрованих картках платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 обліковується податковий борг в сумі 228 157, 67 грн. з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, який виник згідно з податковою декларацією про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) № від 28 квітня 2020 року в сумі 228 157,67 грн., термін сплати 30 вересня 2020 року.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України у зв`язку із несплатою до бюджету сум податкового боргу сформована податкова вимога №11609-13 від 12 жовтня 2020 року, яка направлено на податкову адресу відповідача засобами поштового зв`язку та яка повернута відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Суд першої інстанції вважав, що у розумінні ст. 58 Податкового кодексу України, податкова вимога вручена відповідачу належним чином.

Врахувавши, що відповідно до статей 56, 57 Податкового кодексу України у зв`язку з несплатою відповідачем у встановлені строки сум грошових зобов`язань, нарахованих самостійно платником податків, вони набули статусу податкового боргу, тому задовольнив позовні вимоги.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно з інтегрованою карткою платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) має податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 228 157,67 грн., який складається з самостійно визначених у річній декларації про майновий стан і доходи (для громадян, які проводять незалежну професійну діяльність) № від 28 квітня 2020 року відповідачем податкових зобов`язань в сумі 228 157,67 грн., термін сплати 30 вересня 2020 року.

Контролюючим органом 12 жовтня 2020 року сформовано податкову вимогу № 11609-13/65 на суму податкового боргу в розмірі 228 157,67 грн., яка направлена за податковою адресою відповідача ( АДРЕСА_3 ), проте повернута за закінченням терміну зберігання.

Податкова вимога вважається врученою відповідачу у розумінні статті 58 Податкового кодексу України.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Податкового кодексу України (далі ПК України) встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктами 95.1, 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

За позицією апелянта сума в розмірі 1 209 043,07 грн. не може вважатися доходом через скасування судовим рішенням в справі № 160/4755/19 постанови виконавця про стягнення суми основної винагороди, тому з такої суми не може нараховуватися податок на доходи фізичних осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин проводила незалежну професійну діяльність (приватний виконавець).

Як зазначено вище, відповідачем в декларації про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) № від 28 квітня 2020 року задекларовано отриманий у 2019 році дохід в розмірі 1 209 043,07 грн. та, відповідно, відповідачем задекларовано податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 228 157,67 грн.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, враховуючи, що відповідачем самостійно обчислена сума податкового зобов`язання в поданій нею податкової декларації, така сума податкового зобов`язання вважається узгодженою, а у зв`язку з несплатою цього зобов`язання набула статусу податкового боргу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року в справі № 160/4755/10 визнано протиправним та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжели Геннадіївни від 02 лютого 2018 року ВП №55672640 про стягнення основної винагороди.

На думку суду, скасування постанови про стягнення основної винагороди не тягне за собою висновку про відсутність у відповідача податкового боргу, позаяк сума податкового зобов`язання самостійно визначена відповідачем у податковій декларації та вважається узгодженою.

При цьому суд звертає увагу, що скасування постанови про стягнення суми основної винагороди відбулось в іншому податковому періоді, а відповідач в такому разі мала підстави для подання уточнюючого розрахунку чи коригування показників податкової звітності у іншій спосіб.

Стосовно посилання апелянта на те, що судом першої інстанції неправильно зазначена адресу в рішенні суду першої інстанції, суд зазначає, що не зважаючи на таку описку, судові повістки та процесуальні документи направлялись судом першої інстанції на правильну адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ), яка й є податковою адресою, поштові відправлення не отримувались відповідачем та повертались суду. Тобто судом першої інстанції виконано вимоги процесуального законодавства щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Підсумовуючи викладене, суд доходить до висновку, що зважаючи на доведеність несплати відповідачем узгоджених сум грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у строки, встановлені Податковим кодексом України, такі суми набули статусу податкового боргу, який обґрунтовано стягнуто судом першої інстанції з платника податків.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року в справі № 160/16312/21 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року в справі № 160/16312/21 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 06 березня 2023 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складене 06 березня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко