Справа № 591/1779/23
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1779/23
Провадження № 2-а/591/15/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 березня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.,

представника позивача Слободяк Л.М.

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Воробей П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження терміну затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує захисту в Україні,

в с т а н о в и в :

Позивач НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України 07 березня 2023 року звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач 28 серпня 2022 року о 20 годині 10 хвилин на напрямку ГОРНАЛЬ (рф) - МИРОПІЛЛЯ, в районі інформаційно-попереджувальної таблички № 575 «УВАГА! Державний кордон України. Прохід заборонено», на території Миропільської сільської територіальної громади, в межах прикордонної смуги Сумського контрольованого прикордонного району Сумської області, здійснив незаконне перетинання державного кордону України, в пішому порядку, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон та був виявлений прикордонним нарядом «Група Реагування» на відстані 500 метрів від державного кордону України.

Своїми діями відповідач порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України», чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

В подальшому, відносно відповідача було складено матеріали про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-1 КУпАП та, відповідно до вимог ст.ст. 221, 257 КУпАП направлено до Краснопільського районного суду Сумської області для розгляду.

В ході з`ясування обставин незаконного перетинання державного кордону України, відповідач звернувся із заявою про визнання біженцем в Україні.

02 вересня 2022 року рішенням Краснопільського районного суду Сумської області відповідача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.204-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Повідомлення про звернення за захистом 5 прикордонним загоном направлені до УДМС в Сумській області за номерами №21/4966-22-Вих від 31 серпня 2022 року та №21/5050-22-Вих від 01 вересня 2022 року.

09 вересня 2022 року на адресу прикордонного загону надійшла відповідь з УДМС в Сумській області за номером №5901.6-4164/59.1-22 від 06 вересня 2022 року, відповідно до якої в УДМС в Сумській області відсутня об`єктивна можливість здійснити прийом та розгляд заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту у відповідача.

12 вересня 2022 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми відповідача затримано до прийняття остаточного рішення за заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні на строк 6 (шість) місяців з 12 вересня 2022 року.

15 вересня 2022 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України (далі Волинський ПТПІ).

Відповідно до листів Волинського ПТПІ від 05 жовтня 2022 року №04-01/581, від 24 жовтня 2022 року №04-01/612, від 02 грудня 2022 року №04-01/692, відповідач також звертався до УДМС України у Волинській області про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, на що отримав відповідь, що «прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту можливе після припинення чи скасування воєнного стану».

03 березня 2023 року на адресу НОМЕР_1 прикордонного загону надійшов лист громадської організації «Всеукраїнський конгрес народів Дагестану» з супутніми матеріалами (вхідний 2026-23-Вх від 03 березня 2023 року) з клопотанням взяття на поруки відповідача, забезпеченням його житлом та гарантуванням дотримання ним законодавства України.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд продовжити строк затримання громадянину російської федерації ОСОБА_1 до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, на 6 (шість) місяців з 12 березня 2023 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 березня 2023 року відкрите провадження у справі за зазначеним позовом, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження за обов`язкової участі сторін з призначенням судового засідання на 07 березня 2023 року о 13 год. 30 хв. в режимі відеоконференції.

07 березня 2023 року протокольною ухвалою суду в зв`язку з клопотанням представника відповідача про відкладення, розгляд справи відкладено до 08 березня 2023 року, о 10 год. 40 хв.

08 березня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого заперечує проти позовних вимог, просить відмовити в їх задоволенні та вирішити питання щодо передачі відповідача на поруки громадської організації «Всеукраїнський конгрес народів Дагестану».

В зазначеному судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов в повному обсязі, а також зазначила, що не заперечує проти передачі відповідача на поруки.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані суду докази, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2022 року у справі №591/4135/22 за адміністративним позовом НОМЕР_1 прикордонного загону Державної Прикордонної служби України до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, встановлено, що 28 серпня 2022 року в напрямку Горналь (рф) Миропілля у 500 метрах від державного кордону після його незаконного перетину був виявлений громадянин російської федерації ОСОБА_1 , якого було доставлено до фільтраційного пункту з метою проведення фільтраційно-перевірочних заходів.

Постановою від 02 вересня 2022 року Краснопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

28 серпня 2022 року посадовою особою позивача направлено на адресу УДМС в Сумській області повідомлення про звернення відповідача за захистом, оскільки він звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

31 серпня 2022 року ОСОБА_1 складена заява-анкета про визнання біженцем або собою, що потребує додаткового захисту, а також анкета особи, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою яка потребує додаткового захисту.

31 серпня 2022 року від ОСОБА_1 посадовими особами прикордонної служби відібрано пояснення, відповідно до яких він відбував покарання у рф за сфабрикованим обвинуваченням, у червні 2021 року після відбуття покарання йому було встановлено обмеження волі, згодом - адміністративний нагляд. Вирішив залишити територію рф та поїхати до України. Перетнув кордон з Україною пішки, після чого був затриманий українськими прикордонниками.

Листом від 31 серпня 2022 року УДМС в Сумській області повідомило НОМЕР_1 прикордонний загін, що на час воєнного стану зупинено строки надання адміністративних послуг, у зв?язку з чим відсутня об?єктивна можливість здійснити прийом та розгляд заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Вказаним рішенням суду позов НОМЕР_1 прикордонного загону Державної Прикордонної служби України до ОСОБА_1 задоволено. Затримано відповідача на термін до прийняття остаточного рішення за заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, але на строк не більше шести місяців (а.с.7-9).

Судом встановлено, що відповідно до листів Волинського ПТПІ від 05 жовтня 2022 року №04-01/581, від 24 жовтня 2022 року №04-01/612, від 02 грудня 2022 року №04-01/692, відповідач звертався до УДМС України у Волинській області про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, на що отримав відповідь, що «прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту можливе після припинення чи скасування воєнного стану» (а.с.11, 12-13, 14).

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI).

Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Пунктом 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110 (далі - Положення №1110), визначено, що пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з пунктом 5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусове видворення чи для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Стаття 289 КАС України визначає особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства.

Частиною першою та другою вказаної статті встановлено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

За приписами частин одинадцятої та тринадцятої статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що у разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

За наявності умов, за яких неможливо прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач 05 жовтня 2022 року, 24 жовтня 2022 року, 01 грудня 2022 року звернувся до УДМС України в Волинській області із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Також відповідач звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління ДМС у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, та ухвалою цього суду від 17 січня 2023 року відкрите провадження за вказаним позовом (а.с. 38-39), проте рішення суду на час розгляду зазначеної справи не прийняте.

Враховуючи те, що на час розгляду справи, рішення міграційного органу за вказаними вище заявами про визнання відповідача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні відсутнє, то, відповідно, наявні підстави для продовження строку його затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» (від 26 червня 2014 року) проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 6 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини (абзац п`ятий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року №12-рп/2003).

Враховуючи наявність умови, що міграційним органом не прийнято рішення за заявою про визнання відповідача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, позовні вимоги про продовження строку затримання відповідача підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача та його представника про передачу відповідача на поруки ГО «Всеукраїнський конгрес народів Дагестану», суд приходить до такого висновку.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Норми ст. 289 КАС України передбачають можливість звернення до суду, зокрема органу охорони державного кордону, з позовними вимогами про застосування до іноземців до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, одного з видів заходу, а саме: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Отже законодавство покладає обов`язок визначитися з позовними вимогами, з урахуванням принципів диспозитивності, у зазначеній категорії справ саме на суб`єкта владних повноважень, який ініціює відповідний адміністративний позов, в тому числі і у визначенні видів передбачених ч. 1 ст. 289 КАС України заходів.

За вказаних обставин суд розглядає справу в межах заявленого адміністративного позову та не може вийти за межі позовних вимог, оскільки ч. 2 ст. 9 КАС України передбачає таку можливість лише в разі необхідності ефективного захисту прав особи з боку суб`єктів владних повноважень, що не є предметом заявленого позову.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та продовження строку перебування відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України, на шість місяців.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 241-246, 289 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянину російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, строком на шість місяців, починаючи з 12 березня 2023 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України, адреса: 40030, м. Суми, провулок Громадянський, буд. 6, .

Відповідач: ОСОБА_3 , утримується у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 .

Суддя А.П.Сидоренко