Справа № 200/3524/22
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року справа №200/3524/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 р. у справі № 200/3524/22 (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

09 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку із наявністю права виходу на пенсію, 29 листопада 2021 року він подав заяву по органів Пенсійного фонду про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Заява була відпрацьована за принципами екстериторіальності Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. На підставі поданої заяви йому було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Пенсію було призначено виходячи із страхового стажу 28 років 0 місяців 16 днів. Страховий стаж враховано до 30 вересня 2021 року. Розмір призначено пенсії становив 2221,04 грн. З 01 лютого 2022 року, Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області, виплата пенсії позивачу була призупинена. Рішенням управління від 25 січня 2022 року виплата пенсії була призупинена з 01 лютого 2022 року до з`ясування та надання узгодження щодо визначення права на призначення пенсії. Також було повідомлено, що позивачу не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 10 листопада 1987 року по 15 квітня 1988 року та з 12 серпня 1993 року по 10 листопада 1993 року в Костянтинівському заводі Автоскло у зв`язку із тим, що відтиск печатки є нечітким.

Позивач вважає, що відповідач грубо порушує його конституційні права на пенсію та просив суд: рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №18 від 25 січня 2022 року щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 10 листопада 1987 року по 15 квітня 1988 року та з 12 серпня 1993 року по 10 листопада 1993 року в Костянтинівському заводі Автоскло у зв`язку із тим, що відтиск печатки є нечітким та припинення виплати пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01 лютого 2022 року визнати незаконним та скасувати; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 10 листопада 1987 року по 15 квітня 1988 року та з 12 серпня 1993 року по 10 листопада 1993 року в Костянтинівському заводі Автоскло та відновити мені ОСОБА_1 виплату пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01 лютого 2022 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 р. у справі № 200/3524/22 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано противоправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №18 від 25 січня 2022 року, яким з 01.02.2022 року призупинено ОСОБА_1 пенсійні виплати до з`ясування та надання узгодження щодо визначення права на призначення пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01 лютого 2022 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у Головного управління відсутні законні підстави поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме з 01 лютого 2022 року.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , 29 листопада 2021 року я подав заяву по органів Пенсійного фонду про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Заява була відпрацьована за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Страховий стаж враховано по 30.09.2021, який склав 28 років 16 днів, коефіцієнт страхового стажу - 0,28000.

Пенсія обчислена відповідно заробітної плати за період з 01.07.2000 по 30.09.2021, яка складає 7932,27 грн. (9118,81грн.- показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2018 - 2020 роки х 0,86988 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).

Розмір пенсії з 03.09.2021 склав 2221,04 грн.

Поточна пенсія у розмірі 2221,04 грн. була виплачена у виплатний період січня 2022 року разом із сумою боргу у розмірі 8736,09грн. за період з 03.09.2021 по 31.12.2021.

Призначення пенсії довічно.

Вищезазначене підтверджується протоколом призначення пенсії ОСОБА_1 від 01 грудня 2021 року.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 (в частині спірних періодів), ОСОБА_1 працював з 10 листопада 1987 року по 15 квітня 1988 року та з 12 серпня 1993 року по 10 листопада 1993 року в Костянтинівському заводі Автоскло (записи 1-4, 15-17).

Поряд з цим, відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 до страхового стажу враховані спірні періоди роботи з 10 листопада 1987 року по 15 квітня 1988 року та з 12 серпня 1993 року по 10 листопада 1993 року в Костянтинівському заводі Автоскло.

Відповідно до листа відповідача від 24 травня 2022 року за №8236-7192/П-15/8-0500/22, відповідно до якого, зокрема, зазначено, що після перевірки пенсійної справи Головним управлінням було встановлено порушення у розрахунку пенсії, тому рішенням від 25.01.2021 № 18 пенсійну виплату ОСОБА_1 призупинено з 01.02.2022 до з`ясування та надання узгодження щодо визначення права на призначення пенсії.

У даному листі відповідач посилається на рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві винесено рішення від 12.08.2021 № 18 про відмову у призначені пенсії за віком через відсутність необхідних 28 років страхового стажу, відповідно до якого до страхового стажу не враховано періоди роботи з 10.11.1987 по 15.04.1988 та з 12.08.1993 по 10.11.1993 у зв`язку з тим, що на печатці, якою завірений запис про звільнення не проглядається повна назва підприємства (відтиск печатки не чіткий).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2статті 4 КАС Україниїх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Щодо спірних періодів роботи позивача з 10 листопада 1987 року по 15 квітня 1988 року та з 12 серпня 1993 року по 10 листопада 1993 року в Костянтинівському заводі Автоскло, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що листом відповідача від 24 травня 2022 року за №8236-7192/П-15/8-0500/22, відповідно до якого, зокрема, зазначено, що після перевірки пенсійної справи Головним управлінням було встановлено порушення у розрахунку пенсії, тому рішенням від 25.01.2021 № 18 пенсійну виплату ОСОБА_1 призупинено з 01.02.2022 до з`ясування та надання узгодження щодо визначення права на призначення пенсії.

У даному листі відповідач посилається на рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві винесено рішення від 12.08.2021 № 18 про відмову у призначені пенсії за віком через відсутність необхідних 28 років страхового стажу, відповідно до якого до страхового стажу не враховано періоди роботи з 10.11.1987 по 15.04.1988 та з 12.08.1993 по 10.11.1993 у зв`язку з тим, що на печатці, якою завірений запис про звільнення не проглядається повна назва підприємства (відтиск печатки не чіткий).

Судом встановлено, що у відповідності до записів у трудовій книжці позивача (в частині зазначених спірних періодів) позивач працював з 10 листопада 1987 року по 15 квітня 1988 року та з 12 серпня 1993 року по 10 листопада 1993 року в Костянтинівському заводі Автоскло (записи 1-4, 15-17).

Всі перелічені записи в трудовій книжці позивача внесені на підставі наказів з зазначенням їх номеру та дати.

Відповідно до положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 Про трудові книжки працівників, згідно з якими відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Суд звертає увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 30 листопада 2018 року у справі №235/4179/17.

Поряд з цим, відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 до страхового стажу враховані спірні періоди роботи з 10 листопада 1987 року по 15 квітня 1988 року та з 12 серпня 1993 року по 10 листопада 1993 року в Костянтинівському заводі Автоскло.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині зарахування до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 10 листопада 1987 року по 15 квітня 1988 року та з 12 серпня 1993 року по 10 листопада 1993 року в Костянтинівському заводі Автоскло задоволенню не підлягають, оскільки спірні періоди вже зараховано до страхового стажу позивача.

Щодо позовних вимог про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №18 від 25 січня 2022 року, суд виходить з наступного.

Як вже встановлено судом та про що зазначено вище, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 18 від 25 січня 2022 року пенсійну виплату ОСОБА_1 призупинено з 01.02.2022 до з`ясування та надання узгодження щодо визначення права на призначення пенсії.

З аналізу норм статті 49 Закону № 1058-IV вбачається, що визначені законодавством підстави припинення виплати пенсії не є вичерпними. Проте, суд зауважує, що зі змісту наведеної норми законодавства вбачається, що інші випадки для припинення виплати пенсії повинні також бути передбачені саме законом. Ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства, виховання, освіти, культури і охорони здоров`я, екологічної безпеки. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з частиною 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Нормами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Суд зазначає, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання пенсії не оспорюється сторонами. Суть права позивача є достатньо чіткою і передбачено діючим законодавством. Суд враховує, що в силу положень статті 1 Протоколу №1 до Конвенції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном, а майно, яке має особа-це конвенційне поняття права власності, та як абсолютне тлумачення, це те на що особа може розраховувати.

Перша і найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що буд-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Позбавлення власності можливо тільки на умовах передбачених законом і повинно переслідувати легітимну мету. Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право на мирне володіння майном повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Судом встановлено, що відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів для припинення виплати пенсії позивачу, тому суд вважає таке втручання не виправданим з урахуванням вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду Українив Донецькій області № 18 від 25 січня 2022 року, яким пенсійну виплату ОСОБА_1 призупинено з 01.02.2022 до з`ясування та надання узгодження щодо визначення права на призначення пенсії, оскільки не відповідає зазначеним критеріям правомірності.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Пунктом 9 ч.1 ст.16 цього Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року за №1058-IV передбачено, що застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимоги про поновлення нарахування та виплати пенсійних виплат ОСОБА_1 починаючи з 01.02.2022 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 р. у справі № 200/3524/22 - залишити без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 р. у справі № 200/3524/22 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 07 березня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко