Справа № 480/9100/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 р. Справа № 480/9100/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року, головуючий суддя І інстанції: Осіпова О.О., вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 20.06.2022 року у справі № 480/9100/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просив суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за №132 від 17.03.2021 року, про яке позивача повідомлено листом від 18.03.2021 року за вих.№1800-0302-8/14713, про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до стажу державної служби позивача періоди роботи на виборній посаді Рожковицького сільського голови з 10.04.2002 року по 19.11.2020 року та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» з 15.03.2021 року згідно поданої заяви.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року у справі № 480/9100/21 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року у справі № 480/9100/21 скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність у нього права на призначення пенсії державного службовця, оскільки позивач відповідає усім умовам, за яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ. Зазначає, що час перебування його на посадах в органах місцевого самоврядування, а саме на посаді Рожковицького сільського голови з 10.04.2002 року по 19.11.2020 року зараховується до стажу державної служби.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач з 24.01.2017 року є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

15.03.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про державну службу».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 18.03.2021 року за №1800-0306-8/14713 позивачу було повідомлено про те, що за результатами розгляду його заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 17.03.2021 року №132 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку із відсутністю стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Згідно наданого на запит апеляційного суду рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 17.03.2021 року №132, позивачу, за зверненням від 15.03.2021 року, відмовлено у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку із відсутністю стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

У вищевказаному рішенні зазначено, що оскільки станом на 01.05.2016 року позивач має 14 років 0 місяців 23 дні стажу роботи в органах місцевого самоврядування, та не обіймає посаду державної служби, то підстави для переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ) позивач має 14 років 0 місяців 23 дні стажу роботи в органах місцевого самоврядування, та не обіймає посаду державної служби, а оскільки законом передбачено 10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на держслужбі, то підстави для переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до положень статті 90 Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 року (далі Закон №889-VІІІ), який набрав чинності з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу держслужби, зокрема 10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

У відповідності до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція була наведена Верховним Судом у постановах від 03 липня 2018 року у справі № 265/3709/17, від 19 березня 2019 року у справі № 357/1457/17.

Як було зазначено вище, рішенням відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 17.03.2021 року №132, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку із відсутністю стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, із зазначенням про те, що станом на 01.05.2016 року позивач має 14 років 0 місяців 23 дні стажу роботи в органах місцевого самоврядування, та не обіймає посаду державної служби.

З приводу наведеного колегія суддів зазначає, що у відповідності до пункту 2 статті 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року (до набрання чинності Закону України «Про державну службу» № 889-VII від 10.12.2015) здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі Порядок № 283).

У відповідності до п. 2 Порядку № 283 робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.

Згідно статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, зокрема, четверту категорію посад - селищних і сільських голів.

Не є спірною обставиною у цій справі, що позивач у період з 10.04.2002 року по 19.11.2020 року перебував на посаді Рожковицького сільського голови, що підтверджується також записами у його трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 7, 7 з.б.).

Отже, вищевказаний період роботи позивача з 10.04.2002 року по 19.11.2020 року на посаді Рожковицького сільського голови зараховується до стажу державної служби.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про протиправність незарахування відповідачем до стажу державної служби позивача періоду його роботи на посаді Рожковицького сільського голови з 10.04.2002 року по 19.11.2020 року.

Водночас оскілки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії держаного службовця позивач досяг віку, який дає право на одержання пенсії державних службовців (62 роки), мав достатній страховий стаж (а саме страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (позивач з 24.01.2017 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»)), на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ працював на посаді, прирівняній до посад державної служби, маючи при цьому понад 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Доходячи таких висновків, колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені зокрема у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №607/9429/17, та від 15 серпня 2019 року у справі №676/6166/17.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача від 17.03.2021 року №132, і, відповідно, про наявність підстав для його скасування.

Оскільки наведені вище обставини залишені судом першої інстанції поза увагою, і цим обставинам не надана належна правова оцінка, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів враховує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Стосовно дискреційних повноважень, Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені зокрема у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 року у справі № 802/412/17-а, від 11.04.2018 року у справі № 806/2208/17, від 09.06.2022 року у справі № 600/524/21-а.

Отже, виключною ознакою дискреційних повноважень є право певного органу приймати рішення, вчиняти дії чи утримуватися від них із певною свободою розсуду, за умови, якщо кожне із прийнятих рішень буде законним.

З огляду на встановлення факту протиправної відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на підставі Закону № 3723-ХІІ, у даному випадку у відповідача є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки/вчинення дій - призначення позивачу зазначеного виду пенсії.

Відтак, задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу державної служби позивача періоду його роботи на посаді Рожковицького сільського голови з 10.04.2002 року по 19.11.2020 року, та призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Що стосується вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити йому пенсію з 15.03.2021 року, то колегія суддів зазначає, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень, при цьому суд не здійснює превентивного захисту.

Оскільки питання дати призначення пенсії позивачу відповідачем не вирішувалось, та порушення прав позивача в цій частині відсутнє, зазначені позовні вимоги є передчасними, тому задоволенню не підлягають.

Згідно частини 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року у справі № 480/9100/21 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 17.03.2021 року №132.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи на посаді Рожковицького сільського голови з 10.04.2002 року по 19.11.2020 року, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ «Про державну службу».

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський