Справа № 300/5536/22
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" березня 2023 р. справа № 300/5536/22
м. Івано-Франківськ
ВСТАНОВИВ:
Заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави, в особі Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Перегінської селищної ради (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення реєстрації права власності на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури національного значення "Комплекс споруд доменної печі в урочищі "Ангелів" (охоронний номер 1196) та зобов`язання здійснити державну реєстрацію права власності на зазначений об`єкт.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Івано-Франківською обласною прокуратурою при здійсненні представницької діяльності встановлено факт протиправної бездіяльності Перегінської селищної ради у сфері охорони культурної спадщини, а саме непроведення реєстрації права власності на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури національного значення "Комплекс споруд доменної печі в урочищі "Ангелів" (охоронний номер 1196). Позивач вважає, що вказана бездіяльність відповідача призводить до порушення режиму використання та охорони об`єктів культурної спадщини національного значення та може негативно вплинути на їх збереження, оскільки суттєво обмежує набуття прав і обов`язків селищною радою щодо охорони та збереження об`єкта для майбутніх поколінь. Зазначає, що Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації, з часу передачі на баланс Перегінській селищній раді пам`ятки архітектури, не вжило дієвих заходів щодо зобов`язання відповідача вчинити дії щодо реєстрації права власності на дану пам`ятку, відтак позивач звернувся до суду з цим позовом. Наводить обґрунтування, що Закон України «Про охорону культурної спадщини» чітко вказує, що суб`єктом охорони культурної спадщини є власник або уповноважений ним орган чи користувач, тому для здійснення заходів щодо захисту об`єктів культурної спадщини потрібно набути статус власника чи користувача.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.
Від Перегінської селищної ради на адресу суду надійшов відзив від 06.02.2023, в якому висловлено заперечення проти позову. Вказано, що відповідачем не допущено правопорушення, оскільки чинне законодавство не передбачає обов`язку та термінів щодо реєстрації права власності на об`єкт культурної спадщини. Зауважує, що Закон України «Про охорону культурної спадщини» містить вичерпний перелік правопорушень за невиконання вимог цього закону, однак відповідальності за непроведення реєстрації права власності не передбачено. Наводить аргументи, що вживає усі заходи, спрямовані на реєстрацію права власності на вказаний об`єкт та не заперечує щодо необхідності такої реєстрації. Окрім того, зазначає, що позивач не наділений правом звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації. Просить відмовити у задоволенні позову.
Позивач скористався правом подання відповіді на відзив, який надійшов на адресу суду 13.02.2023, в якому зазначив, що доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими. Вказав, що належне забезпечення захисту та збереження обєктів культурної спадщини становить як державний, так і суспільний інтерес.
Суд, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, встановив таке.
На території Перегінської селищної ради знаходиться об`єкт культурної спадщини - пам`ятка архітектури національного значення "Комплекс споруд доменної печі в урочищі "Ангелів" (далі - пам`ятка архітектури) .
Рішенням сесії Перегінської селищної ради № 90-5/2021 від 29.01.2021 прийнято на баланс пам`ятку архітектури.

Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації з Перегінською селищною радою уклало охоронний договір від 11.02.2022 №568 на пам`ятку національного значення Доменну піч в урочищі "Ангелів" (охоронний №1196).

Рішенням Перегінської селищної ради від 07.12.2022 № 504-27/2022 «Про проведення інвентаризації земельних ділянок комунальної власності несільськогосподарського призначення» визначено провести інвентаризацію земельної ділянки історико-культурного призначення орієнтовною площею 4,1885 га для обслуговування пам`ятки архітектури «Доменна піч».

13.12.2022 Перегінська селищна рада листом за № 613/02-25 звернулась до товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатський ІКЦ» з проханням виготовити технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Калуський район, село Гриньків, урочище «Ангелів».

У ході вивчення Івано-Франківською обласною прокуратурою стану законності з питань дотримання законодавства України у сфері охорони об`єктів культурної спадщини, встановлено, що Перегінською селищною радою не проведено реєстрацію права власності на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури національного значення "Комплекс споруд доменної печі в урочищі "Ангелів" (охоронний номер 1196). Серед іншого, це засвідчується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач, вважаючи, що бездіяльність відповідача порушує режим використання та охорони пам`ятки архітектури національного значення та може негативно вплинути на її збереження, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Правовою підставою для звернення заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури з позовом до суду є положення частин 3, 4 статті 53 КАС України, і перевірка права прокурора на звернення до суду з позовом передує розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом. Таким чином, конституційні функції прокуратури визначено безпосередньо у Конституції України, а законом може визначатися організація і порядок її діяльності. Законом, який, окрім іншого, визначає повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій, зокрема, стосовно представництва прокурором інтересів держави в суді, є Закон №1697-VII, статтею 1 якого визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Зазначення такої мети не виокремлює прокуратуру з поміж інших органів держави, оскільки утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави загалом, тобто метою усіх її органів.

Спеціальною нормою процесуального законодавства, яка поширюються на всі стадії адміністративного судового процесу, стосується позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг та якою передбачено право та порядок звернення прокурора, зокрема, з позовною заявою у справі, є стаття 53 КАС України. Так, частинами 3, 4 статті 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Зі змісту цієї норми Закону слідує, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або ж у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. "Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Відповідну правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 460/12784/22.

У цій справі заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури (далі прокурор) підстави звернення до суду обґрунтував не здійсненням Управлінням культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації заходів щодо зобов`язання Перегінської селищної ради вчинити дії щодо реєстрації права власності на дану пам`ятку.

На переконання суду, доводи прокурора підтверджені належними доказами, які містяться в матеріалах справи. Відтак, твердження відповідача, що прокурор не наділений правом звернення до суду з цим позовом в інтересах Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації є необґрунтованими та не відповідають нормам чинного законодавства.

При вирішенні цього спору суд виходить з такого нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також застосовує положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 №1805-III (далі-Закон №1805-III).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №1805-III:

- об`єкт культурної спадщини визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

- пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

- охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Згідно зі статтею 3 Закону №1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України та спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать, зокрема, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Водночас частиною 2 статті 6 Закону №1805-III встановлено, що до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить:

1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території;

2) подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України;

3) забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць;

5) забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження;

15) виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини.

Положеннями частин 1, 2 ст. 24 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору. Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України № 1768 від 28 грудня 2001 року затверджено Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини (далі - Порядок № 1768).

Відповідно до положень пунктів 1-3, 5, 6 Порядку № 1768 передбачено, що охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини (далі - пам`ятка) чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована. Власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини. Якщо пам`ятка належить до категорії пам`яток національного значення, охоронний договір підписується органом охорони культурної спадщини, на території якого знаходиться пам`ятка, після погодження його з центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Тобто саме такий договір є першочерговим документом, що встановлює гарантії збереження індивідуально визначеної пам`ятки культурної спадщини, що враховує її цінність, особливості та стан. Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини. Укладання охоронних договорів має імперативний характер та спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини. Законом передбачається обов`язкове укладення власником пам`ятки чи її частини охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини вже після переходу права власності.

Відповідно до статті 17 Закону №1805-III пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону №1805-III власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

На основі проведеного аналізу вищезазначених правових норм, суд робить висновок, що задля належного використання та охорони пам`ятки архітектури національного значення "Комплекс споруд доменної печі в урочищі "Ангелів" (охоронний номер 1196) відповідачу потрібно набути у встановленому законодавством порядку статус власника.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Перегінської селищної ради стосовно непроведення реєстрації права власності на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури національного значення "Комплекс споруд доменної печі в урочищі "Ангелів" (охоронний номер 1196) суд зазначає таке.

У постанові Касаційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що реєстрація права власності на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури національного значення "Комплекс споруд доменної печі в урочищі "Ангелів" є необхідною для належної охорони такого об`єкту, проте законодавством не визначено терміну вчинення дій щодо реєстрації.

Відповідачем виявлено намір здійснити реєстрацію пам`ятки архітектури. Для цього вжито наступних заходів: 11.02.2022 укладено охоронний договір № 568, 07.12.2022 прийнято рішення № 504-27/2022 «Про проведення інвентаризації земельних ділянок комунальної власності несільськогосподарського призначення», яким визначено провести інвентаризацію земельної ділянки історико-культурного призначення орієнтовною площею 4,1885 га для обслуговування пам`ятки архітектури «Доменна піч», 13.12.2022 листом за № 613/02-25 подано звернення до товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатський ІКЦ» з проханням виготовити технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Калуський район, село Гриньків, урочище «Ангелів». Окрім того, відповідач підтверджує необхідність реєстрації права власності на пам`ятку архітектури.

Відтак, у позовній вимозі про визнання протиправною бездіяльності Перегінської селищної ради, яка полягає у непроведення реєстрації права власності на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури національного значення "Комплекс споруд доменної печі в урочищі "Ангелів" (охоронний номер 1196) слід відмовити.

На переконання суду, задля забезпечення належної охорони пам`ятки архітектури та з метою виконання відповідачем законодавчих норм щодо реєстрації вказаної пам`ятки, потрібно зобов`язати Перегінську селищну раду здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури національного значення "Комплекс споруд доменної печі в урочищі "Ангелів" (охоронний номер 1196).

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд робить висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Розподіляючи між сторонами судові витрати, суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин 2, 3 статті 139 при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем не надано доказів понесення судових витрат щодо залучення свідків та проведення експертиз.

Відтак, судові витрати у цій справі не належать до розподілу між сторонами.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Перегінську селищну раду здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури національного значення "Комплекс споруд доменної печі в урочищі "Ангелів" (охоронний номер 1196).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішеня суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави, в особі Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації (, вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач: Перегінська селищна рада (, вул. Сагайдачного, 26, смт. Перегінське, Калуський район, Івано-Франківська область, 77662).

Суддя Гомельчук С.В.