Справа № 520/99/22
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 р. Справа № 520/99/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 09.08.2022 року у справі № 520/99/22

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період 07.07.2016 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 07.07.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, в сумі 68471,69 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн. за період з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року включно в сумі 60847,61 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 року у справі № 520/99/22 позов задоволено частково.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення військовослужбовця за період 07.07.2016 р. - 28.02.2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, та провести виплату із урахуванням раніше здійснених платежів.

У решті вимог позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 року у справі №520/99/22 в частині відмови у зобов`язанні відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463 гривні 15 копійок за місяць за період з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року включно з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. Прийняти постанову у справі №520/99/22, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що підвищення посадового окладу у певному місяці не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації у подальших періодах, оскільки індексація не нараховується лише за умови, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Посилаючись на те, що одночасно із збільшенням його посадового окладу у березні 2018 року відповідачем було зменшено розмір «щомісячної премії» та скасовано виплату «щомісячної додаткової грошової винагороди», внаслідок чого збільшення грошового забезпечення (грошового доходу) позивача у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року не відбулося та становило 0,00 грн., вважає, що за період з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року (день виключення зі списків особового складу військові частини) відповідач мав нараховувати і виплачувати позивачу щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн., загальний розмір якої за вказаний період становить 60847,61 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 року у справі №520/99/22 скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що, задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.07.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, суд першої інстанції не врахував, що до списків особового складу військової частини позивача було зараховано 07.07.2016 року, тобто у січні 2008 року позивач на військовій службі не перебував, грошове забезпечення не отримував, а отже його посадовий оклад у січні 2008 року не підвищувався, тому застосування січня 2008 року як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення є неправильним. Зазначає, що у даному випадку, базовим місяцем для проведення індексації грошового забезпечення позивача є місяць прийняття його на роботу, тобто - липень 2016 року, тому вважає, що нарахування та виплату індексації позивачу було проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач з 07.07.2016 року по 19.04.2019 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 23, 24).

30.06.2021 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 14.07.2016 року по 28.02.2018 року, а також провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року (а.с. 11, 11 з.б.).

У відповідь на вищевказану заяву позивача, Військовою частиною НОМЕР_1 у листі від 13.09.2021 року №10/2896 було повідомлено про те, що згідно роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3/9/1/2 від 04.01.2016 року, у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого поставною Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, індексація грошового забезпечення не нараховується до окремого роз`яснення. Зазначено, що оскільки окреме рішення щодо виплати індексації не приймалось, виплата індексації була призупинена з 01.12.2015 року до 01.03.2018 року. Повідомлено, що індексацію грошового забезпечення з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року позивач отримував у повному обсязі, у сумі 347,71 грн. (базовий місяць березень 2018 року) (а.с. 12).

Вважаючи, що існує факт протиправних дій з боку відповідача щодо застосування у період 07.07.2016 року по 28.02.2018 року для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січня 2016 року, а також факт протиправної бездіяльності щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем відповідності закону вчиненого управлінського волевиявлення з приводу ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивача за період 07.07.2016 р.-28.02.2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січня 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн. за період з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року включно в сумі 60847,61 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44, з урахуванням раніше виплачених сум, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги заявлені наперед у часі і задоволенню у межах даної справи не підлягають, позаяк наразі відсутнє управлінське волевиявлення органу публічної адміністрації з приводу обчислення арифметичного значення показника індексації грошового забезпечення військовослужбовця за лютий 2018 р. із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на приписи ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, а тому не надає оцінку судовому рішенню в частині, яка сторонами не оскаржується.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі Закон №1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2003 року №1078 (далі - Порядок № 1078) цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

З аналізу положень Закону №2011-XII та Закону №1282-ХІІ убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави дійти висновку про те, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01.01.2008 р. (далі - Постанова №1294), було встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме до 01 березня 2018 року.

Доказів того, що з січня 2008 року по 28 лютого 2018 року відбулося підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, матеріали справи не містять.

Отже, з огляду на положення Порядку №1078, судом першої інстанції правильно визначено, що саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 07.07.2016 року по 28.02.2018 року.

Аналогічний правовий висновок був наведений Верховним Судом зокрема у постанові від 15 червня 2022 року у справі № 520/4061/21, в якій досліджувалось питання застосування січня 2008 року як базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовця, прийнятого на військову службу у лютому 2016 року.

З огляду на вищезазначене є безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача про те, що базовим місяцем для проведення індексації грошового забезпечення позивача є місяць прийняття його на службу, а саме - липень 2016 року, у зв`язку із чим, підстави для задоволення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 , відсутні.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, а саме щодо вирішення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн., та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн. на місяць, за період з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року включно, у сумі 60847,61 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Позивач стверджує, що відповідач всупереч приписам пункту 5 Порядку №1078 з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року не виплачував йому фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі: 4463,15 грн. на місяць, у зв`язку із чим просить зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому зазначену щомісячну фіксовану індексацію 4463,15 грн. за вищевказаний період, у загальній сумі 60847,61 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

У цьому контексті колегія суддів насамперед зауважує, що вимоги позивача ґрунтуються на застосуванні щомісячної фіксованої індексації згідно положень Порядку №1078 у редакції, яка не діяла на час виникнення спірних відносин.

Так, Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок №1078 у період існування спірних відносин (з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року) не містили в собі такого поняття як «фіксована сума індексації».

Зазначений термін використовувався у додатку 4 «Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів» до Порядку №1078, однак у редакції, яка діяла до 15 грудня 2015 року.

Крім цього, за офіційними даними Державної служби статистики України у березні 2018 року щодо лютого того ж року індекс споживчих цін становив 101,1 відсотки, а поріг індексації, розрахований наростаючим підсумком, перевищено у 103% лише у жовтні 2018 року. Відсоткові показники індексу інфляції за жовтень 2018 року були опубліковані у листопаді 2018 року, що з огляду на наведені вище приписи п. 1-1 Порядку №1078, свідчать про те, що індексацію слід проводити з 01 грудня 2018 року, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

При цьому, колегія суддів зазначає, що пункти 1-1, 5 Порядку №1078 допускали можливість ненарахування відповідачем індексації грошового забезпечення позивача з 1 березня 2018 року до 30 листопада 2018 року.

Як було зазначено вище, згідно повідомлення Військової частини НОМЕР_1 від 13.09.2021 року №10/2896 зазначено, що індексацію грошового забезпечення з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року позивач отримував у сумі 347,71 грн. (базовий місяць березень 2018 року) (а.с. 12).

Обґрунтованих доводів, які б вказували на те, що розмір індексації грошового забезпечення позивача за вищевказаний період був розрахований неправильно, позивачем не наведено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для індексації грошового забезпечення позивача виходячи з фіксованої величини за період з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року, і, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн., та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн. на місяць, за період з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року включно, у сумі 60847,61 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 15 червня 2022 року у справі № 520/4061/21, від 09 червня 2022 року у справі № 600/524/21-а, від 19 травня 2022 року у справі № 380/11404/21.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги позивача правильності рішення суду першої інстанції не спростовують, тому правові підстави для її задоволення відсутні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що як було вказано вище, за правилами ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі позивач просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 року у справі №520/99/22 лише в частині відмови у зобов`язанні відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463 гривні 15 копійок за місяць за період з 01.03.2018 року по 19.04.2019 року включно з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078, та прийняти постанову у справі №520/99/22, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Отже, перевірка законності рішення суду першої інстанції колегією суддів надана в межах вищевказаних вимог апеляційної скарги.

При цьому будь-яких доводів щодо неправильного вирішення судом першої інстанції іншої частини позовних вимог/незгоди позивача з судовим рішенням в іншій частині, а саме щодо вирішення позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача у період 07.07.2016 року по 28.02.2018 року, та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період 07.07.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, в сумі 68471,69 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44, апеляційна скарга не містить, тому підстави для прийняття апеляційним судом у цій справі постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 року у справі № 520/99/22 суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 року у справі № 520/99/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський