Справа № 240/132/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/132/23
категорія 111030300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хортиця-Агро» до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за наслідками проведеної перевірки відповідач дійшов помилкового висновку про наявність в діяльності позивача порушень податкового законодавства, відтак не мав підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення.
Позивач зазначає, що висновки контролюючого органу щодо нереальності господарських взаємовідносин із ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» ґрунтуються виключно на припущенні про завищення вартості наданих послуг та відсутності економічної доцільності в їх придбанні. Додатково зауважує, що правомірність складання контрагентом позивача податкових накладних за результатами надання позивачу послуг перевірена контролюючим органом під час проведення їх реєстрації. Наголошує, що господарські взаємовідносини з названим контрагентом оформлені належним чином складеними первинними документами.
Ухвалою суду від 09 січня 2023 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
24 січня 2023 року до суду надійшов відзив разом з витребуваними судом документами, у якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що під час проведення перевірки позивач надав копії підтверджуючих документів по взаємовідносинах з ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» не у повному обсязі, а саме не надав дорожні листи тракториста, облікові листи тракториста машиніста або ж будь-які інші первинні документи, в яких зазначено вид та обсяг робіт, що були виконані навантажувачем Маніту. Також зауважує, що у власності позивача перебувають автокран та фронтальний навантажувач, за допомогою яких можна було виконати всі необхідні роботи. Акцентує увагу, що відповідно до відкритих джерел інформації, яка розміщена на інтернет ресурсах, установлено, що вартість оренди названого навантажувача становить від 730 до 900 грн за 1 годину оренди, що є значно нижче вартості, сплаченої позивачем. Додатково наголошує, що в ході перевірки встановлено, що згідно даних бухгалтерського обліку для демонтажу цегляних стін, настілу та металоконструкцій, покрівлі навісу відсутні списання матеріалів на такі роботи. Наведене, на переконання відповідача, свідчить про неспівставність та невідповідність придбаних послуг по оренді навантажувача Маніту та списаних будівельних матеріалів. Також платником податків не надано: дефектних актів, дефектних відомостей на об`єкти, що підлягали ремонту, що містять відомості про обсяг і характер робіт, найменування об`єктів (їх складових), що підлягали ремонту; відомості виконаних робіт із зазначенням виду, найменування робіт, послуг, інвентарного номеру основного засобу, кількості та ціни товарно-матеріальних цінностей, використаних у процесі ремонту (поліпшення). Витрати на роботи капітального характеру та витрати на матеріали, які використані на такі роботи, не відображені в бухгалтерському обліку підприємства в період вчинення.
Також відповідач подав клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 30 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ДПС у Житомирській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
На підставі частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ознайомившись з наведеними в обґрунтування позову доводами позивача, а також запереченнями відповідача по суті позовних вимог, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд установив такі обставини.
Відповідно до наказу ГУ ДПС у Житомирській області від 21 липня 2022 року №791-п та на підставі підпункту 191.1.6 пункту 191.1 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Хортиця-Агро» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2022 року у податковій декларації з податку на додану вартість від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення, задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатами якої 09 серпня 2022 року складено акт №4517/06-30-07-01/32923512 (далі Акт перевірки).
В ході перевірки встановлено завищення податкового кредиту з податку на додану вартість за червень 2022 року на 200000,00 грн в результаті включення зазначеної суми податку на додану вартість, сплачену ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» за послуги, які фактично надані не були.
Такий висновок працівників контролюючого органу обумовлений тим, що на письмовий запит під час перевірки ТОВ «Хортиця-Агро» надало копії підтверджуючих документів в частині взаємовідносин з названим контрагентом не у повному обсязі, а саме до перевірки та на письмовий запит не надано дорожніх листів тракториста, облікових листів тракториста машиніста або ж будь-яких інших первинних документів, де зазначено вид та обсяг робіт, які були виконані навантажувачем Маніту.
Також у власності ТОВ «Хортиця-Агро» є транспортні засоби, за допомогою яких можна було виконати всі необхідні роботи без залучення зазначеного навантажувача.
Відповідно до відкритих джерел інформації, яка розміщена на інтернет ресурсах встановлено, що вартість оренди навантажувача Маніту становить від 730 грн до 900 грн за 1 годину оренди, що значно нижче оплаченої ТОВ «Хортиця-Агро» за договором.
З огляду на зазначене перевіряючі дійшли висновку, що підприємство документально оформило господарську операцію непрофільного та разового характеру та не довело факт придбання у ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» послуг навантажувача Маніту, їх обсяг, кількість та необхідність використання у господарській діяльності.
Оскільки первинні документи не відповідають фактичному руху активів, такі не можуть враховуватися в даних податкового обліку.
За результатами розгляду заперечень платника від 05 вересня 2022 року на Акт перевірки 20 вересня 2022 року відповідач залишив висновки такого без змін.
Не погоджуючись із зазначеними рішенням платник податків подав скаргу. За результатами її розгляду 30 листопада 2022 року Державна податкова служба України в її задоволенні відмовила, а рішення залишила без змін.
Уважаючи такі рішення протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).
Як закріплено у підпунктах 9.1.1 та 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 ПК України, податок на прибуток і податок на додану вартість належать до загальнодержавних податків.
Податок на додану вартість непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V ПК України (підпункт 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V ПК України.
Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Підпунктом «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України закріплено, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Положеннями статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.
Приписи пунктів 198.1, 198.3 статті 198 ПК України визначають, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.2 статті 198 ПК України закріплено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці 1 цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплений у статті 200 ПК України.
Згідно з пунктом 200.1 цієї правової норми сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.4 закріплено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року №996-ХІV з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту Закон України №996-ХІV).
Відповідно до статті 1 цього Закону господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі статтею 9 Закону України №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю за впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Статтями 1 та 3 названого Закону передбачено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.
Тому, будь-які документи (у тому числі договори, акти виконаних робіт, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку (частина 3 статті 9 Закону України №996-ХІV).
Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.
Оцінюючи висновки податкового органу про завищення від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 200000,00 грн, суд уважає за необхідне зазначити наступне.
Як установлено судом, такий висновок обумовлений:
1) ненадання платником податків під час перевірки дорожніх листів тракториста, облікових листів тракториста машиніста або ж будь-яких інших первинних документів, де зазначено вид та обсяг робіт, які були виконані навантажувачем Маніту;
2) у власності ТОВ «Хортиця-Агро» є транспортні засоби, за допомогою яких можна було виконати всі необхідні роботи без залучення зазначеного навантажувача;
3) відповідно до відкритих джерел інформації, яка розміщена на інтернет ресурсах вартість оренди навантажувача Маніту становить від 730 грн до 900 грн за 1 годину оренди, що значно нижче оплаченої ТОВ «Хортиця-Агро» за договором;
4) неспівставність та невідповідність придбаних послуг по оренді навантажувача Маніту та списаних будівельних матеріалів.
Як убачається із матеріалів справи 02 травня 2022 року між позивачем (замовник) та ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» (виконавець) укладено договір про надання послуг №1-02/05/2022.
Згідно умов цього договору виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати послуги навантажувача Маніту замовнику, а останній прийняти та оплатити вартість фактично наданих послуг на умовах цього договору.
Послуги надаються виконавцем на підставі прийнятих до виконання заявок замовника, в яких будуть визначатися найменування робіт та кількість годин (тільки в цілих числах).
Згідно розділу 4 договору вартість 1 години роботи навантажувача (включаючи вартість дизельного палива) складає 3750,00 грн з ПДВ. Акт про надані послуги підписується сторонами до 10 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги.
03 травня та 01 червня 2022 року позивач подав ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» заявки на надання послуг навантажувача Маніту, згідно яких у травні заявлено до виконання: навантаження посівного матеріалу сої на автомобілі та ремонт автомобільних ваг з навісом, а у червні: очищення та ремонт поверхонь цегляних стін по фасадах майстерні та ремонт покрівлі із азбестоцементних листів на зерноскладі бриг. 2.
31 травня та 29 червня 2022 року виконавцем складено звіти про фактично надані послуги за договором, які містять дати та час виконання робіт, а також їх найменування.
Тими ж числами сторонами підписані акти надання послуг №221 та №269, відповідно.
За результатами виконання договірних відносин ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» 26 травня та 24 червня 2022 року складено податкові накладні №28 та 32, відповідно.
Згідно рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних від 24 червня та 08 липня 2022 року зазначені податкові накладні зареєстровані.
На обґрунтування необхідності отримання визначених названим договором послуг, позивач зазначає, що транспортні засоби, що перебувають у його власності, не могли виконати зазначені роботи. Так, автокран Урал-4320 не міг бути використаний під час виконання зазначених робіт, оскільки є підйомним краном, а не навантажувачем з ковшом. Навантажувач Changlin 937H, що належить позивачу, має максимальну висоту підйому ковша 3,2 метри, у той час як навантажувач Маніту 6,9 метра. Окрім того, навантажувач Changlin 937H у період виконання робіт був задіяний в іншій роботі та не міг бути використаний для виконання відповідних робіт.
Подорожній лист (інший варіант назви дорожній лист) це документ для обліку виконаної роботи автомобілем, який містить дані про кількість спожитого пального, яка в свою чергу залежить від пройденої відстані.
Зазначений документ в бухгалтерському обліку використовується платниками податків для здійснення обліку та списання пального.
Отже, складання зазначеного документа віднесено до повноважень власника транспортного засобу, яким у спірному випадку є виконавець послуг.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що на законодавчому рівні не закріплено обов`язку позивача, як отримувача послуг, на складання дорожніх листів.
Додатково суд зауважує, що обов`язковість скасована дорожніх листів скасована Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» від 05 липня 2011 року №3565-VI, який набрав чинності 13 серпня 2011 року.
До твердження контролюючого органу про завищення вартості придбаних послуг суд ставиться критично, оскільки відповідач не надав доказів на їх підтвердження.
Окрім того, положення Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України закріплюють свободу сторін при укладені договорів, у тому числі щодо визначення їх вартості.
Економічна доцільність укладення договору не виступала предметом перевірки, а тому такі висновку податкового органу суд до уваги не приймає.
Також позивач на обґрунтування визначеної у договорі вартості навів свої доводи та міркування, що обумовили його підписання, а саме: військовий стан, можливість надання необхідних послуг у визначений ним час, витрати виконавця, що включаються до вартості послуг, у тому числі вартість пального, придбання якого у період виконання договору була ускладнена.
Надаючи правову оцінку доводам відповідача в частині неспівставність та невідповідність придбаних послуг по оренді навантажувача Маніту та списаних будівельних матеріалів, суд зауважує на таке.
Як убачається з наведених вище положень Податкового кодексу України, підставою для включення оплаченої позивачем суми податку на подану вартість до складу податкового кредиту є складання постачальником постачальником податкової накладної та її реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Судом установлено, що за результатами перевірки правомірності складання контрагентом позивача податкових накладних, на підставі яких останній включив до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість, контролюючий орган дійшов висновку про наявність підстав для їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Під час проведення перевірки позивача посадовими особами податкового органу було оформлено запит від 01 серпня 2022 року про надання копій документів по взаємовідносинах з ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод».
Жодних запитів про надання документів щодо обліку витрат на основні засоби та необхідності проведення ремонту таких, контролюючий орган не робив.
Отже, наведеними відповідачем доводами не спростована правомірність дій відповідача щодо включення до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченої ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод».
З огляду на викладене суд уважає висновок податкового органу про завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 200000,00 грн помилковим і таким, що спростований наданими позивачем доказами.
Відтак, позовні вимоги ТОВ «Хортиця-Агро» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3000,00 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у зазначеному розмірі.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 194, 242-246, 250, 255, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Хортиця-Агро» задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хортиця-Агро» 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис