Справа № 320/15012/21
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року № 320/15012/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю представників позивача - Бодюка В.А., Павлівського В.В., представника відповідача - Баладжаєва Орхана Фаіг Огли, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Київ-Атлантик Україна» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство «Київ-Атлантик Україна» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі відповідач) з вимогою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області №19128/0705 від 26.08.2021, яким Приватному акціонерному товариству «Київ-Атлантик Україна» (ідентифікаційний код: 22929481, місцезнаходження: 08800, Київська обл., Миронівський р-н, місто Миронівка, вулиця Степова, будинок 8), визначено до сплати суму податкового зобов`язання у розмірі 3239033,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 24.11.2021 позовну заяву залишено без руху та наданий десятиденний строк з дня отримання позивачем копії даної ухвали шляхом подання до суду належним чином засвідчених додатків, які поданні разом з адміністративним позовом у кількості примірників відповідно до кількості учасників справи, один з яких для суду.

До суду 02.12.2021 позивач надав заяву про усунення недоліків позовної заяви, у якій зазначив, що недоліки усунено, а саме представником позивача засвідченні належним чином копії документів, які додані до позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче судове засідання.

До суду 08.08.2022 представник позивача подав клопотання про зупинення провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київ-Атлантик Україна» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що інспекторами ГУ ДПС у Київській області проведено позапланову виїзну перевірку щодо дотримання ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» вимог податкового законодавства при декларуванні за травень 2021 року податкової декларації з податку на додану вартість від 18.06.2021 реєстраційний номер (далі Декларація) від`ємного значення з податку на додану вартість (далі - ПДВ), у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. За результатами вказаної перевірки складено акт від 23.07.2021 №12224/10-36-07-05/22929481, яким встановлено порушення: п.198.1, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного (податкового) періоду на суму 3239033,00 грн.

Вважаючи, що висновки акту перевірки та прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення №19128/0705 від 26.08.2021, що оскаржується, є необґрунтованим, не відповідає положенням чинного законодавства в Україні та підлягає скасуванню.

Позивач вважає, що ним не допущено вищевказаних порушень податкового законодавства, господарські операції з контрагентами мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліку.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечував. Зазначив, що реальність вчинення господарських операцій між ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» з його контрагентами ТОВ «Джаст Агро» та ТОВ «Торговий дім Корма України» відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, задекларований на папері, крім того, складенні по таким взаємовідносинах податкові накладні не можуть бути підставою для формування ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» податкового кредиту по взаємовідносинах з вказаними контрагентами.

Зауважив, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений та підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Зазначив, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів, а також наявності податкових накладних, зареєстрованих контрагентами в Єдиному реєстрі податкових накладних, по яких поставка товару фактично не відбувалася або сплати грошових коштів за товар, що не постачався.

Стверджує, що відображенню у бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Вважає, що оскільки в порушення п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» станом на 31.05.2021 встановлено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за травень 2021 року на загальну суму ПДВ 3239033,00 грн., по вказаним вище контрагентам, тому оскаржуване податкове повідомлення рішення є правомірним та таким, що прийняте відповідно до норм чинного податкового законодавства.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, у якому проти доводів відповідача заперечував. Вважає, що відповідачем не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити даний адміністративний позов.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «Київ-Атлантик Україна», ідентифікаційний код юридичної особи 22929481, зареєстроване як юридична особа 24.12.1998 (дата запису: 04.03.2005 та номер запису: 0000075), місцезнаходження: 08800, Київська обл., Миронівський р-н, м. Миронівка, вул. Степова, буд. 8.

Видами господарської діяльності позивача за кодом КВЕД є: 10.91 виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах (основний) 10.41; виробництво олії та тваринних жирів; 10.61 виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.33 оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 52.10 складське господарство; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 71.11 діяльність у сфері архітектури; 71.12 діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель.

З матеріалів справи вбачається, що на підстав направлень від 09.07.2021 №4691/10-36-07-05/22929481, №4692/10-36-07-05/22929481 та №4693/10-6-07-05/22929481, виданих головним державним ревізорам-інспекторам відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту ГУ ДПС у Київській області Могилевському Дмитру, Катрук Людмилі та Погрібному Павлу, наказу Головного управління ДПС у Київській області від 07.07.2021 №1266-п виданого на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1, ст. 20, п.п, 75.1.2 п.75.1 ст. 75, п. п. 78.1.8. п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Київ-Атлантик Україна», щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2021 року податкової декларації з податку на додану вартість від 18.06.2021 реєстраційний номер від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Направлення на проведення перевірки вручено за довіреністю представнику ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» - Булавці Тетяні Леонідівні під підпис 12.07.2021 з наданням копії наказу Головного управління ДПС у Київській області від 07.07.2021 №1266-п про проведення перевірки.

За результатами перевірки ревізорами-інспекторами ГУ ДПС у Київській області складено Акт від 23.07.2021 №12224/10-36-07-05/22929481 (далі - Акт перевірки).

В розділі IV Акта перевірки «Висновки» зазначено, що перевіркою питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за травень 2021 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено порушення ПрАТ «Київ-Атлантик Україна»: п.198.1, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного (податкового) періоду на суму 3239033,00 грн.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в Акті перевірки ПрАТ «Київ-Атлантик Україна», в порядку п. 86.7. ст. 86 ПК України, подано заперечення на Акт перевірки.

За результатами зазначеного заперечення ГУ ДПС у Київській області надало позивачу відповідь від 20.08.2021 №14265/12/10-36-07-05, у які зазначено, що викладенні у запереченнях доводи не спростовують викладені висновках Акту перевірки факти порушення в частині питання правомірності декларування суми від`ємного значення з ПДВ та бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок платника банку за травень 2021 року.

Надалі, 26.08.2021 ГУ ДПС у Київській області, на підставі Акту перевірки, винесено податкове повідомлення-рішення №19128/0705 щодо завищення від`ємного зазначення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 3239033,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивачем подано до Державної податкової служби України скаргу.

У подальшому, ДПС України прийнято рішення про розгляд скарги ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» №24643/6/99-00-06-01-03-06 від 01.11.2021, яким податкове повідомлення-рішення №19128/0705 від 26.08.2021 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач, вважаючи, що податкове повідомлення-рішення №19128/0705 від 26.08.2021 прийняте ГУ ДПС у Київській області прийняте протиправно та з порушенням норм чинного законодавства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Як вбачається з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як передбачено пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до абзаців 5, 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Суд зазначає, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту. Водночас наявність формально складених первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідної продукції.

Якщо задекларована господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

У свою чергу, необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їхнього реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника з метою штучного створення умов для формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку.

Таким чином, з метою дослідження фактичного придбання активів у межах господарської діяльності необхідно встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок поставки, специфіку предмету поставки, обсяги і зміст поставки, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій з придбання активів, та оцінювати такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі.

У ході судового розгляду справи представник позивача доводив те, що дані податкового обліку ПрАТ «Київ-Атлантик Україна», у яких відображені його взаємовідносини з контрагентами-постачальниками, що не визнаються відповідачем, підтверджені належними первинними документами.

Натомість, представник відповідача, посилаючись на висновки акту перевірки, наполягав на відсутності фактичних господарських відносин між позивачем та вказаними контрагентами.

На підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Джаст Агро» та ТОВ «Торговий дім Корма України» позивач надав такі документи: копію договору №1901/21-1 від 19.01.2021; копію специфікацій до договору №1901/21-1 від 19.01.2021; копію видаткових накладних; копію товарно-транспортних накладних; копію договору суборенди нежитлового приміщенням №ВКТ/1 від 16.06.2020; копію договору №2701/21 поставки від 27.01.2021; копію специфікації №1 від 27.01.2021; копію специфікації №2 від 02.04.2021; копію товарно-транспортної накладної №3 від 02.04.2021; копію копія договору №01/05-20 перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.05.2020; копію актів наданих послуг до договору № 01/05-20 від 01.05.2020; копію платіжних доручень про оплату згідно договору № 01/05-20 від 01.05.2020; копію договору №01/04-20 від 01.05.2020 перевезення вантажів автомобільним транспортом; копію актів наданих послуг до договору №01/04-20 від 01.05.2020; копію платіжних доручень про оплату згідно договору №01/04-20 від 01.05.2020; копію договору-заявки №02.04.21-25 від 02.04.2021; копію акту наданих послуг до договору-заявки №02.04.21-25 від 02.04.2021; копію платіжних доручень про оплату згідно договору-заявки №02.04.21-25 від 02.04.2021.

Судом проаналізовано матеріали справи і акт перевірки та встановлено наступне:

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Джаст Агро», судом встановлено таке.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Джаст Агро» (Постачальник) та ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» (Покупець), укладено Договір поставки товару (кукурудзи, пшениці) №1901/21-1 від 19.01.2021.

На виконання умов договору ТОВ «Джаст Агро» складено і зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних на адресу ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» податкові накладні та виписано видаткові накладні у березні-травні 2021 року на суму ПДВ 3215454,00 грн.,

У постачальнику ТОВ «Джаст Агро»:

- податкова адресата адреса згідно товарно-транспортних накладних як вантажовідправника: м. Київ, вул. Льва Толстого буд. 63, кв. 209;

- адреса згідно договору: м. Київ, вул. Максима Берлінської, буд. 20, офіс 4.

Відповідно даних відомостей за формою 20-ОПП ТОВ «Джаст Агро» - 24.05.2021 внесено зміни до відомостей про об`єкти оподаткування ТОВ «Джаст Агро», відповідно до змін на підприємстві рахується: склад, за адресою: Київська обл., Миронівський район, с. Пустовіти, вул. Терешківська, 9б.

Згідно даних товарно-транспортних накладних, замовником перевезень є ТОВ «Джаст Агро», автомобільним перевізником - ТОВ «Транспортно-експедиційна агенція» та ТОВ «Транс Логістик Україна».

Відповідно до поданого ТОВ «Транспортно-експедиційна агенція» податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 4 квартал 2020 року - чисельність працюючих складана 4 особи (в т.ч. 3 чоловіків), за договорами цивільно-правового характеру відсутні.

Дані водіїв транспортних засобів відмінні від даних працівників (ПІБ) згідно податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ). Водії, які здійснювали перевезення товарів, зазначені в товарно-транспортних накладних на ТОВ «Транспортно-експедиційна агенція» не працювали та не рахувались як особи, які виконували послуги з договорами цивільно-правового характеру.

ТОВ «Транспортно-експедиційна агенція» з 26.03.2021 змінило місце обліку з 2658 - Головне управління ДПС у м. Києві (Солом`янський район м. Києва) на 625 - Головне управління ДПС у Житомирській області (м. Житомир).

Відповідно до форми 20-ОПП у 2020 році підприємство відобразило 20 орендованих автомобілів з правом короткострокового користування. Зокрема, послуги оренди у податковому кредиті відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних, відсутні. Придбання з нульовою ставкою та/або без податку на додану вартість (р. 10.3 декларацій з ПДВ) відсутнє, що виключає придбання даних послуг у не платників ПДВ. Жоден, з реєстраційних номерних знаків автомобілів, відображених у 20-ОПП, не співпадають з реєстраційними номерними знаками транспортних засобів, якими були надані послуги перевезення на замовлення ТОВ «Джаст Агро», відповідно до товарно-транспортних накладних. У 2021 році повідомлення за формою 20-ОПП не подавалось.

Згідно Фінансової звітності за 2020 рік поданої від 01.03.2021 № станом на 01.01.2020 та -31.12.2020 у підприємства відсутні основні фонди.

За даними Єдиного реєстру податкових накладних наявна-інформація щодо реєстрації податкових накладних у березні 2021 року на користь ТОВ «Транспортно-експедиційна агенція» щодо, придбання, транспортних послуг з перевезення товарів від ТОВ «Транс Логістик Україна».

Дані водіїв транспортних засобів відмінні від даних працівників (ПІБ) згідно податкового розрахунку сум-доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ). Водії, які здійснювали перевезення товарів, зазначені в товарно-транспортних, накладних на ТОВ «Транс Логістик Україна» не працювали, та не рахувались як особи, які виконували послуги за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно даних бази Єдиного реєстру податкових накладних відсутня інформація щодо отриманих послуг ТОВ «Транс Логістик Україна» від інших контрагентів постачальників транспортних послуг з перевезення.

Відповідно до форми №20-ОПП у 2020 році підприємство відобразило 18 орендованих автомобілів. Послуги оренди у податковому кредиті, відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних, відсутні, Придбання з нульовою ставкою та/або без податку на додану вартість (р. 10.3 декларацій з ПДВ) відсутнє, що виключає придбання даних послуг у не платників ПДВ. Жоден реєстраційних номерних знаків автомобілів, відображених у 20-ОПП, не співпадають з реєстраційними номерними знаками транспортних засобів, якими були надані послуги перевезення на замовлення ТОВ «Джаст Агро», відповідно до товарно-транспортних накладних. У 2021 році повідомлення за формою 20-ОПП не подавалось.

З метою встановлення походження придбаних товарів, проведено аналіз даних Єдиного реєстру податкових накладних та встановлено, що кукурудза та пшениця придбані ТОВ «Джаст Агро» у березні-травні 2021 року у відомості про суб`єкта господарювання TOB «Абрау Купаж»: зареєстровано 05.09.2019 №0013694.

TOB «Абрау Купаж» перебуває на податковому обліку в 1123 - ГУ ДПС у Кіровоградській області (м. Кропивницький).

Відповідно баз даних наявна інформація про відповідність платника критеріям; ризиковості визначених п. 8 таких критеріїв (Рішення №27973 від 05.05.2021).

Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з так податку (звіт 1-ДФ) за 4 квартал 2020 не подано.

Згідно Фінансової звітності за 2020 рік, поданої від 01.03.2021 № балансова вартість основних фондів станом на 31.12.2020 408,7 тис. грн.

Відповідно до форми 20-ОПП ТОВ «Абрау Купаж» користується 1196 земельними ділянками, які знаходяться у Херсонській області. З огляду на те, що підприємство розпочало діяльність з липня 2020 року, не сплачує земельний податок, не є платником єдиного податку четвертої групи, згідно Єдиного реєстру податкових накладних у підприємства відсутнє придбання добрив, засобів захисту рослин, насіннєвого матеріалу, палива, послуг з обробітку ґрунту, внесення добрив, збору урожаю, підприємство не є виробником сільськогосподарської продукції. ТОВ «Абрау Купаж» здійснює придбання корму для котів та собак, сирої гідратованої соєвої олії, лимонів, апельсинів, гранатів, винограду, гірчиці, кави, кетчупу, майонезу, сої, кукурудзи, пшениці.

Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних кукурудза та пшениця придбані ТОВ «Абрау Купаж» у березні-травні 2021 у ТОВ «Агрофінанс-Груп» та ТОВ «Сітізен».

Відомості про суб`єкта господарювання ТОВ «Сітізен» зареєстровано від 09.07.2020 №14441.07.

ТОВ «Сітізен» перебуває на податковому обліку в 1123 ГУ ДПС у Кіровоградській області (м. Кропивницький).

Остання звітність по ПДВ додана за березень 2021 року. З серпня 2020 по грудень2020 року підприємство звітувало про відсутність діяльності.

Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) та користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (звіт 1-ДФ) за 1 квартал 2021 подано. Згідно поданого звіту на підприємстві рахується 5 чоловік. При цьому, середньооблікова заробітна плата на підприємстві за 1 квартал 2021 року 6140,00 грн.

Податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2020 рік подана з нульовими показниками.

Відповідно баз даних наявна інформація про відповідність платника, критеріям ризиковості визначених п. 8 таких критеріїв (Рішення №29682 від 13.05.2021).

З огляду на те, що підприємство фактично працює з січня 2021 року, та відповідно даних Єдиного реєстру податкових накладних за період серпень 2020 - травень 2021 років здійснювало придбання товару широкого асортименту (цукерки, тушки кур, паста, кефір, йогурт, сир та ін.), а пшеницю придбав у ТОВ «Агрофінанс-Груп», тому вбачається відсутність реального здійсненна операція, та неможливість встановлення походження товару до виробника по ланцюгу постачання.

Відомості про суб`єкта господарювання ТОВ «Агрофінанс-Груп» зареєстровано від 10.07.2020 №0014516.

ТОВ «Агрофінанс-Груп» перебуває на податковому обліку в 1123 - ГУ ДПС у Кіровоградській області (м. Кропивницький).

Остання звітність по ПДВ подана за травень 2021 року. З серпня 2020 рік по лютий 2020 рік підприємство звітувало з мінімальними показниками. Податкова декларація з ПДВ за березень 2021 року мас статус «до відома».

Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку звіт 1-ДФ) за 4 квартал 2020 додано з нульовими показниками.

Податковий розрахунок сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з податку (звіт 1-ДФ) за 1 квартал 2021 року подано. Згідно поданого звіту на підприємстві рахується 15 чоловік. При цьому, середньооблікова заробітна плата на підприємстві за 1 квартал 2021 року 4359,00 грн.

Податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2020 рік подана з нульовими показниками.

З огляду на те, що підприємство фактично працювало лише з березня 2021 року та відповідно даних Єдиного реєстру: податкових накладних за період серпень 2020 рік - травень 2021 рік не здійснювало придбання кукурудзи, тому встановлено невідповідність придбаного товару реалізованому.

Встановлено відсутність реального здійснення операцій, та неможливість встановлення походження товару до виробника по ланцюгу постачання.

Отже, документальне оформлення операцій ТОВ «Джаст Агро» для ПрАТ «Київ-Атлантик України» з придбання кукурудзи та пшениці у березні-травні 2021 року на суму ПДВ 3215454,20 грн. має ознаки нереальності.

З вищевикладеного вбачається, що всі наведені ознаки, а саме:

- відсутність інформації згідно податкових розрахунків сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) щодо водіїв, які здійснювали перевезення товару, зазначені в товарно-транспортних накладних перевізника, які не працювали та не рахувались як особи, які виконували послуги за договорами цивільно-правового характеру;

- відсутність у перевізника основних фондів, інформації щодо придбання транспортних засобів та транспортних послуг з перевезення товарів, зазначених в договорі;

- неможливість, встановлення походження товару до виробника по ланцюгу постачання, як кожна окремо, так і у сукупності, дають обґрунтовані підстави вважати, що у ТОВ «Джаст Агро» наявні ознаки відсутності факту реального здійснення господарської діяльності та відбувається здійснення операцій з надання податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту, та які не мають реального характеру.

Отже, досліджені в ході перевірки первинні документи не підтверджують фактичне придбання товарів, не створюють наслідків для податкового обліку і податкові накладні не можуть бути підставою для формування податкового кредиту ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» по взаємовідносинах із зазначеним контрагентом.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Торговий дім Корма України», судом встановлено таке.

Відомості про суб`єкта господарювання ТОВ «Торговий дім Корма України» зареєстровано від 11.02.2014 №0000439.

ТОВ «Торговий дім Корма України» перебуває на податковому обліку ГУ ДПС у Кіровоградської області (Новгородківський р-н).

Остання звітність по ПДВ подана за травень 2021 року (18.06.2021 №).

Згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку(звіт 1-ДФ) за 4 квартал 2020 року та звіти по ЄСВ - чисельність працюючих 6 осіб. .

Згідно додатку AM до рядка 1.2.1 додатка РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації, з податку на прибуток підприємств балансова вартість основних фондів станом на 31.03.2021 склала 1190,7 тис. грн.(4, 5 група).

На підставі наданих до перевірки документів встановлено, що між ТОВ «Торговий дім Корма України» (Постачальник), в особі директора Лимар Вікторії Володимирівни та ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» (Покупець) в особі генерального директора Скиби Бориса Сергійовича, укладено Договір поставки №2701/21 від 27.01.2021 в смт. Новгородка. На виконання умов договору Постачальник поставляє Покупцю сільськогосподарську продукцію: висівка пшенична, шрот та макуха, соняшникові, кормосуміш, барда суха, збагачувач кормовий.

Відповідно п. 3 «Умови постачання» Договору поставки визначено, що поставка Товару здійснюється на умовах вказаних у специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до специфікації №2 від 02.04.2021 до Договору поставки від 27.01.2021 у п. 3 зазначено: «Постачальник зобов`язується поставити Товар в кількості 25 т.». Пунктом 4 специфікації зазначено: «Постачальник зобов`язується здійснити поставку автомобільним транспортом Товару на умовах DAP ПрАТ «Київ-Атлантик Україна». Реквізити поставки: ПрАТ «Київ-Атлантик Україна», вул. Степова, 8 м. Миронівка, Київська область. Вантажоотримувач ПрАТ «Київ-Атлантик Україна».

На виконання умов договору ТОВ «Торговий дім Корма України» складено і зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних на адресу ПрАТ «Київ-Атлантик Україна» податкові накладні та виписано видаткові накладні у березні-травні 2021 року на суму ПДВ 23579,00 грн.

Сума податку на додану вартість за зазначеною податковою накладною включена до податкового кредиту за квітень 2021 року, до податкової декларації з податку на додану вартість квітень 2021 року, до відповідає даним додатка 1 «Відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням,його коригування».

Відповідно до бухгалтерського рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» по контрагенту ТОВ «Торговий дім Корма України» станом на 31.05.2021 заборгованість за поставлений товар відсутня.

Перевіркою товарно-транспортних накладних встановлено наступне.

Пункт навантаження товару: Чернігівська область.

У постачальника ТОВ «Торговий дім Корма України» податкова адресата адреса згідно товарно-транспортних накладних як вантажовідправника: Кіровоградська область, смт. Новгородка, вул. Криворізька, 12.

Адреса згідно договору: Кіровоградська область, смт. Новгородка, вул. Криворізька, 12.

Відповідно даних відомостей за формою 20-ОПП ТОВ «Торговий дім Корма Ужраїни» на підприємстві рахується: офіс за адресою: Кіровоградська область, смт. Новгородка, вул. Криворізька, 12 та колісна техніка.

Згідно даних товарно-транспортних накладних, замовником перевезень є ТОВ «Торговий дім Корма України», автомобільним перевізником - ТОВ «Автокар-777».

У наданій до перевірки товарно-транспортній накладній №3 від 02.04.2021 відображено пункт навантаження «Чернігівська область». Інформація, щодо наявного у платника складу чи інших об`єктів оподаткування відповідно даних звіту 20-ОПП відсутня.

Досліджуючи обставини виконання цих господарських операцій, суд установив, що договори поставки, які укладені позивачем з ТОВ «Джаст Агро» та ТОВ «Торговий дім Корма України», містять умови поставки, у яких вказано, що поставка товару здійснюється на умовах обумовлених сторонами в специфікаціях до таких договорів.

Одночасно, у договорах поставки зазначено, що постачання кожної партії товару повинно супроводжуватись наступними товаросупроводжувальними документами: видаткова накладна, рахунок-фактура, товарно-транспортна накладна.

Виходячи з умов поставки, обумовлених відповідними специфікаціями, поставка товарів від ТОВ «Джаст Агро» та ТОВ «Торговий дім Корма України» здійснювалася на умовах DAР відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інктотермс» (в редакції 2010 року).

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до пункту 186.1 статті 186 ПК України місцем постачання товарів є:

а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту);

б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою;

в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частин 5, 6 статті 267 ГК України у договорі поставки за згодою сторін може бути передбачений порядок відвантаження товарів будь-яким видом транспорту, а також вибірка товарів покупцем.

Договором може бути передбачено відвантаження товарів вантажовідправником (виготовлювачем), що не є постачальником, та одержання товарів вантажоодержувачем, що не є покупцем, а також оплата товарів платником, що не є покупцем.

Згідно з частинами 1, 2 статті 306 ГК України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Частинами 1, 2, 3 статті 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Відповідно до Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Міжнародної торгової палати "Інкотермс" в редакції 2010 року (Інкотермс 2010), умова поставки DAP (Постачання в місці призначення) означає, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення. Термін DAP може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом «перевізник» розуміється будь-яка особа, яка на підставі договору перевезення бере на себе зобов`язання забезпечити самому або організувати перевезення товару по залізниці, автомобільним, повітряним, морським і внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.02.1998 №128/2568, затверджено Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (тут і надалі - Правила №363, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), які визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Згідно з розділом І Правил №363:

- договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання;

- замовник - вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів;

- перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

- товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

За правилами укладення договорів, передбаченими пунктами 3.1 3.5 Правил №363, договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі (надалі - Перевізники), та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (надалі - Замовники). Примірний договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міському та міжміському сполученні (надалі - Договір) наведений в додатку 1.

Договір про перевезення вантажів може укладатися Перевізником з посередницьким підприємством, яке користується правами та несе обов`язки і відповідальність, що передбачені для вантажовідправників і вантажоодержувачів.

Ініціативу про встановлення договірних стосунків для перевезення вантажів автомобільним транспортом може виявити як Перевізник, так і вантажовідправник (вантажоодержувач) - майбутній Замовник.

Після того, як Перевізник і Замовник узгодили умови перевезень і розрахунки, стверджений підписом і печаткою Перевізника проект Договору з необхідними до нього додатками в двох екземплярах Перевізник зобов`язаний направити Замовнику не пізніше ніж через три дні після його узгодження.

У Договорі встановлюються: термін його дії, обсяги перевезень, умови перевезень (режим роботи по видачі та прийманню вантажу, забезпечення схоронності вантажу, виконання вантажно-розвантажувальних робіт і таке інше), вартість перевезень і порядок розрахунків, порядок визначення раціональних маршрутів, обов`язки сторін, відповідальність тощо.

Згідно з пунктами 8.1, 8.2 Правил №363 типи та кількість рухомого складу, потрібного для виконання перевезень вантажів, визначаються Перевізником залежно від обсягу і характеру перевезень.

Перевізник зобов`язаний забезпечувати своєчасну подачу справного рухомого складу, придатного для перевезення вантажів відповідно до заявки (разового договору) та такого, що відповідає санітарним нормам.

Пунктами 10.1, 10.8 Правил №363 передбачено, що Перевізники приймають вантажі для перевезення на підставі укладених Договорів із Замовниками згідно з заявками або за разовий договір. У товарно-транспортній накладній зазначається прізвище, ім`я, по батькові представника Замовника та документ, згідно з яким він уповноважений супроводжувати вантаж.

Відповідно до пунктів 11.1, 11.4, 11.5, 11.6, 11.7 Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів.

Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри.

Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Згідно з пунктами 13.1, 13.2 Правил №363 перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною. Здача вантажів вантажоодержувачу у пункті призначення по масі і кількості місць провадиться у порядку і способом, за якими вантажі були прийняті від вантажовідправника (зважуванням на вагах, обмірюванням, підрахунком місць та ін.).

Суд зазначає, що наявність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей є обов`язковою умовою формування бази оподаткування податком на додану вартість при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, але не при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу чи поставки; сама по собі відсутність товарно-транспортних накладних не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій з поставки товарів.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у разі складання замовником перевезення товарно-транспортної накладної вантажоодержувач повинен мати примірник товарно-транспортної накладної, за якою він здійснює приймання вантажу у пункті розвантаження. У разі, якщо вантажоодержувач є покупцем товару, що перевозиться, то інформація про цей вантаж, вказана у ТТН, повинна відповідати інформації, вказаній у видатковій накладній про передачу йому товару, і в цьому разі така ТТН є додатковим підтвердженням факту придбання товару, наявності і руху активів.

Суд встановив, що надані товарно-транспортні накладні містять недостовірні дані щодо транспортних засобів, якими нібито-то здійснювалися перевезення товарів, а також щодо водіїв та щодо пунктів навантаження товару.

Вказані обставини не є формальними недоліками заповнення документів, а є суттєвими обставинами, які свідчать про те, що ці товарно-транспортні накладні є штучно створеними документами.

Це свідчить про узгодженість дій позивача з вказаними особами з метою незаконного отримання податкових вигод.

Тож суд погоджується з доводами відповідача про нереальність виконання спірних поставок товарів, з огляду на непідтвердження фактичного переміщення (руху) товарів від постачальників до позивача.

У ході перевірки контролюючий орган також встановив відсутність у вказаних контрагентів умов та ресурсів, необхідних для здійснення фінансово-господарських операцій з постачання товарів в силу відсутності трудових ресурсів, виробничих активів, складських приміщень, основних фондів, що також свідчить про нереальність спірних господарських операцій з постачання товарів.

Через відсутність фактичного здійснення господарських операцій відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку. Наявність податкових накладних, які формально відповідають вимогам до їх оформлення, у спірних правовідносинах не є підставою для нарахування сум податку на додану вартість до податкового кредиту, оскільки під час судового розгляду справи доведено, що відомості у таких документах щодо господарських операцій не відповідають дійсності.

Суд також зазначає, що умовами реалізації права платника на формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій замовника та виконавця для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. З`ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи контролюючого органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема, формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Одночасно, наявність у платника податкової накладної є обов`язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.

Формальна наявність договору, видаткових накладних, рахунків на оплату тощо, за встановлених у справі обставин, не є достатнім та беззаперечним документальним підтвердженням фактичного виконання договірних відносин, і не дає можливості суду дійти обґрунтованого й переконливого висновку про фактичне проведення господарських операцій. Первинні документи, зокрема, податкові накладні, не можуть бути свідченням фактичного виконання операцій з поставки за наявності у справі обставин, які виключають можливість такої поставки між суб`єктами.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 15.05.2020 у справі №823/1538/16, адміністративне провадження №К/9901/37781/18.

Таким чином, факт отримання позивачем товарів/робіт/послуг від контрагентів не підтверджено належними первинними документами, які б розкривали зміст операції та рух активів у процесі її здійснення, що є обов`язковою умовою для визнання господарських операцій товарними.

Крім цього, про відсутність факту здійснення господарської операції може свідчити, зокрема те, що результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Як встановлено приписами ПК України, підставами для віднесення до складу сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції, якщо вона спричинила реальні зміни майнового стану платника податків. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Вищевикладене узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 19.05.2020 у справі №813/2488/14, адміністративне провадження №К/9901/19273/18.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

За таких обставин, враховуючи непідтвердження фактичного постачання ТОВ «Джаст Агро» та ТОВ «Торговий дім Корма України» товарів позивачеві, суд погоджується з висновками відповідача про безпідставність формування податкового кредиту за такими операціями на підставі податкових накладних, складених від імені цих постачальників.

Відповідачем у ході судового розгляду справи доведено правомірність висновків контролюючого органу про порушення позивачем п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України при відображенні у податковому обліку взаємовідносин з цими контрагентами. Вказані порушення призвели до заниження податку на додану вартість та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, який сплачується до державного бюджету.

Тому, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області №19128/0705 від 26.08.2021 є правомірними та прийняте відповідачем відповідно до норм чинного податкового законодавства.

Одночасно, судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 06 березня 2023 р.