Справа № 156/134/23
Суддя: Федечко М. О.
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 156/134/23
Провадження № 2-а/156/4/23
Рядок статзвіту № 140
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 березня 2023 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Федечко М.О.,

з секретарем судового засідання Салатюк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження справу № 156/134/23 за адміністративним позовом

ОСОБА_1 , представник - адвокат Назарук Юлія Володимирівна,

до Головного управління Національної поліції у Волинській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

учасники процесу:

позивач - не прибув,

представник позивача Назарук Ю.В.,

представник відповідача Головного управління Національної поліції України у Волинській області - не прибув,

в с т а н о в и в :

І. Зміст спору

20.01.2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Назарук Ю.В., звернувся до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 240080 від 27.12.2022 року. Позовна заява надійшла до суду 26.01.2023 року.

Представниця позивача зазначає, що 27.12.2022 року працівниками поліції винесено постанову серії БАД № 240080, котрою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн за скоєння правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122, ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Як вважає представниця позивача, вказана постанова в справі про адміністративні правопорушення винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права та є необґрунтованою, оскільки під час розгляду справи на місці на вимогу ОСОБА_1 поліцейським не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження порушення позивачем зазначених приписів Правил дорожнього руху.

Представниця позивача просить суд скасувати постанову від 27.12.2022 серії БАД № 240082 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122, ст. 125 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач в судове засідання не прибув, причини неявки в судове засідання не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відтак, суд вважає можливим провести розгляд справи без участі позивача.

Представник позивача Назарук Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вказала, що скаржувана постанова підлягає скасуванню через те, що неувімкнення світлового покажчика при зміні напрямку руху є малозначимим правопорушенням, а тому працівник поліції повинен був обмежитись попередженням. Вважає, що у даному випадку працівником поліції застосовано надто сувору міру покарання - штраф. Щодо процедури оформлення та винесення постанови зауважень не висловила.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції України у Волинській області старший інспектор СРПП Крикавський Н.В. (діє на підставі довіреності від 03.01.2023 № 40/01/26-2023) в попередньому судовому засіданні зазначив, що працівники поліції діяли правомірно, санкція частина 2 статті 122 КУпАП передбачає покарання у виді штрафу. Процедуру складення та винесення постанови зафіксовано на долученому до матеріалів справи диску.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

30.01.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 14.02.2023 року визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення з позовною заявою до адміністративного суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ст.ст. 262-263 КАС України за вимогами ст. 286 КАС України з викликом сторін по справі.

Представником відповідача 22.02.2023 року надано до суду носій інформації (оптичний диск) із відеозаписами події фіксування співробітниками поліції фактичних обставин правопорушень, вчинених ОСОБА_1 27.12.2022 року, та складання поліцейським відповідної постанови.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч.2 ст. 77 КАС України).

Поліцейським СРПП Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Ячуком Б.І. 27.12.2022 року складено постанову серії БАД № 240082 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП, та за сукупністю правопорушень накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн (а.с.6).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, поліцейським було встановлено, що 27.12.2022 о 13 год. 25 хв. у смт. Іваничі по вул. Луцькій Волинської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не увімкнув правий покажчик повороту перед зупинкою, чим порушив п. 9.2 а) ПДР; транспортний засіб не укомплектований працездатним вогнегасником, чим порушив п. 31.4.7 є) Правил дорожнього руху. Такі діяння водія поліцейський кваліфікував за ч.2 ст. 122, ст. 125 КУпАП.

Із досліджених судом відеозаписів фіксування події, що містяться на DVD-диску, який надано представником відповідача, слідує, що співробітниками поліції було зафіксовано фактичні обставини правопорушень, вчинених ОСОБА_1 27.12.2022 року, та складання поліцейським відповідної постанови (а.с. 31). Так, із відеозапису № 0000__009А убачається, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем марки ВАЗ 21043 з причепом, на якому не працював габаритний ліхтар зліва, що стало підставою для зупинки працівниками поліції вказаного транспортного засобу. На вимогу працівника поліції ОСОБА_1 зупинив транспортний засіб біля правого краю проїзної частини, не увімкнувши при цьому світловий покажчик повороту, а після зупинки транспортного засобу не увімкнув на такому аварійну світлову сигналізацію. Після того, як поліцейський підійшов до автомобіля, він зауважив, що на причепі несправний лівий стоп-сигнал; водій зазначив, що там, напевно, перегоріла лампа. Поліцейський спитав водія про наявність у керованому ним транспортному засобі вогнегасника, на що ОСОБА_1 повідомив, що в автомобілі відсутній вогнегасник.

Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позицій до суду учасниками справи надано не було.

V. Застосоване законодавство та висновки суду

Вирішуючи заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону). Вказані положення кореспондуються зі ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом рішення та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішуються місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 (справа № 1-34/2010) дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

За правилами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема, передбачені частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою ст.121 КУпАП, частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою ст. 122 КУпАП, ст. 125 КУпАП.

Норми ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Санкція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає застосування до винної особи адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (в грошовому вираженні 510,00 грн.).

Норми ст. 125 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за порушення інших правил дорожнього руху (крім передбачених ст. 121-128, ч. 1 і 2 ст. 129, ст. 139 і 140 КУпАП), санкція статті передбачає застосування до винної особи адміністративного стягнення у виді попередження.

Згідно з п. 9.2. а) Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами) водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема, перед початком руху і зупинкою. На відеозаписі № 0000__009А, наданому до суду територіальним органом поліції, зафіксовано 27.12.2022 року о 13:17 год факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ21043, та неувімкнення сигналу світлового покажчика правого повороту перед зупинкою транспортного засобу на вимогу поліції. Отже, відповідачем доведено факт скоєння водієм правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 31.4.7 є) Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності вимогам, інших елементів конструкції, зокрема, при відсутності працездатного вогнегасника на легковому, вантажному автомобілі, автобусі. На відеозаписі № 0000__009А, зафіксовано, як ОСОБА_1 повідомив працівника поліції, що у нього наявний вогнегасник, але такий не в робочому стані. З того ж відеозапису вбачається, що в належному ОСОБА_1 автомобілі взагалі відсутній вогнегасник. При цьому зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомив працівника поліції, що замість вогнегасника, який у неробочому стані в автомобілі він возить рядно. Відтак, відповідачем доведено, що позивач скоїв правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП.

Досліджений на DVD-диску відеозапис події від 27.12.2022 року, здійснений відповідачем за допомогою службового нагрудного відео реєстратора та у розумінні ст. 251 КУпАП є належним і допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ст. 125 КУпАП. Жодних зауважень з приводу відеозапису від сторони позивача не надходило.

За обставинами справи суд визнає постанову про притягнення до адміністративної відповідальності належним доказом у цій справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки обставини, викладені в ній, перевірені судом за допомогою інших доказів, зокрема відеозаписів, що містяться на DVD-диску, які підтверджують вину ОСОБА_1 і не викликають сумніву у суду.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, має бути підтверджено доказами. Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Невипадково на можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 (п. 4). З огляду на дію вказаного конституційного принципу всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Твердження представника позивача Назарук Ю.В. про те, що інспектором на вимогу ОСОБА_1 під час розгляду справи на місці не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження порушення позивачем зазначених в оскаржуваній постанові приписів Правил дорожнього руху спростовується відеозаписом № 0000__010А з якого слідує, що ні після зупинки транспортного засобу, ні під час розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 не заявляв клопотання перед поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Яйчуком Б.І. про бажання ознайомитися із такими доказами.

Судом також враховується, що під час розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Яйчуком Б.І., ОСОБА_1 роз`яснено було його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.ст. 268, 287, 288, 289, 307 КУпАП.

Відтак, суд вбачає у діяннях ОСОБА_1 порушення вимог п. 9.2 а) (таке діяння може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП) та п. 31.4.7. є) Правил дорожнього руху (таке діяння може бути кваліфіковане за ст. 125 КУпАП), оскільки названі вище обставини у справі дають змогу суду однозначно оцінити дії ОСОБА_1 як такі, що містять склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП.

Під час розгляду справи на місці події, поліцейський сектору реагування патрульної поліції Відділення поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Яйчук Б.І. підставно встановив порушення позивачем вимог п. 9.2 а), п.31.4.7 є) ПДР та притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, врахувавши при накладенні адміністративного стягнення вимоги ст. 36 КУпАП та наклав стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Доводи представника позивача Назарук Ю.В. стосовно необхідності скасування оскаржуваної постанови зводяться до незгоди позивача із застосованою інспектором мірою покарання у виді штрафу в розмірі 510 гривень, через суворість такої.

З цього приводу слід сказати, що відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому згідно із ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Тобто, законодавець дає можливість органу (посадовій особі), що уповноважений вирішувати справу, за певних умов застосувати щодо порушника усне зауваження, як метод виховного впливу. Призначення усного зауваження здійснюється на розсуд посадової особи, що вирішує справу відповідно до оцінки нею всіх обставин провини й особистості порушника. Разом з тим, дана стаття не передбачає обов`язковості звільнення від адміністративної відповідальності за всі малозначні правопорушення, а передбачає тільки право прийняти таке рішення.

Отже працівником поліції, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП та накладення на правопорушника адміністративного стягнення з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. Одночасно слід зазначити, що позиція сторони позивача є суб`єктивною думкою та не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

У справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого місцевий загальний суд (як адміністративний) може ухвалити одне з рішень, передбачених ч.3 ст. 286 КАС України:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, заявлені вимоги та приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, судом встановлено, що вина позивача у порушенні правил дорожнього руху України доведена сукупністю доказів, рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейським прийнято з дотриманям норм процесуального права, а відтак є законним, тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 240082 від 27.12.2022 року скасуванню не підлягає. На цій підставі у задоволенні заявленого позову слід відмовити.

VІ. Розподіл судових витрат

Згідно ст. 139 КАС України, зв`язку із відмовою у задоволенні позову ОСОБА_1 судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 8, 19, 62, 64, 68 Конституції України, ст. 6, 9, 12, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 240082 від 27.12.2022 року, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 );

Представник позивача: адвокат Назарук Юлія Володимирівна, адреса: вул. Дружби, буд. 29, м. Нововолинськ, Володимирський р-н, Волинська обл.; діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1219 від 20.03.2020 року, доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 13.01.2023 року № 2023-2653796 та довіреності від 16.01.2023 року;

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області, ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 40108604; юридична адреса: вул. Винниченка, буд. 11, м. Луцьк, 43000.

Суддя М.О.Федечко