Справа № 516/191/22
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 516/191/22
Головуючий в 1 інстанції: Ширінська О.Х.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Теплодарського міського суду Одеської області від 27 січня 2023 року (суддя Ширінській О.Х., м. Теплодар, повний текст рішення складений 27.01.2023) про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "АТП 2020", про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом до Укртрансбезпеки, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України:

- від 21.12.2021 року серії ВМ №00004234, прийняту старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Колєснік Н.Г.;

- від 03.08.2022 року серії АА №00000262, прийняту головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Бєліковою Я.І.

Ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 27 січня 2023 року адміністративний позов залишено без розгляду на підставі статті 123 КАС України, у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду та відсутності поважності причин його пропуску.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне та не об`єктивне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування поданої скарги апелянт заперечував пропуск строку звернення до суду, посилаючись на те, що отримав можливість ознайомитися зі спірними постановами Укртрансбезпеки лише після сплати штрафів, виконавчих зборів та витрати на проведення виконавчих проваджень, про що свідчать постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третю статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом оскарження в даній адміністративній справі є постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі

Згідно із статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною першою статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Отже, строк повинен бути пропущений виключно з поважних причин. При цьому вирішальним у визначенні строків звернення до адміністративного суду є встановлення фактів, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини, адже наслідки для особи настають незалежно від підстав, за яких прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії, а з моменту прийняття такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 грудня 2021 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Колєснік Н.Г. прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживанню перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії BІ №00004234, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. (а.с.42).

Копія згаданої постанови від 21.12.2021 року була відправлена на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трек-номер поштового відправлення 144) та вручена 12.01.2022 року (а.с. 44).

3 серпня 2022 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Бєліковою Я.І. прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00000262, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. (а.с. 43).

Копія згаданої постанови від 03.08.2022 року була відправлена на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трек-номер поштового відправлення 054) та вручена 10.08.2022 року (а.с.44 звор. бік).

Звернувшись 30 вересня 2022 року до адміністративного суду із позовними вимогами про їх скасування, ОСОБА_1 , в обґрунтування поважності пропуску строку на їх оскарження, наголошував на тому, що особисто спірні постанови не отримував, а зміг з ними ознайомитися 20 вересня 2022 року після сплати штрафів, виконавчих зборів та витрати на проведення виконавчих проваджень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність ОСОБА_1 поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, оскільки доказів того, що позивач ознайомився зі спірними постановами лише 20 вересня 2022 року суду надано не було. Як не було надано доказів на підтвердження його доводів про те, що до сплати відповідних платежів у виконавчих провадження він був позбавлений можливості ознайомитися з ВП, та відповідно і з і спірними постановами, що були відповідними виконавчими документами.

До того ж, як вірно встановлено судом першої інстанції, копії спірних постанов від 21.12.2021 року та від 03.08.2022 року були своєчасно надіслані на дійсну адресу ОСОБА_1 і 12.01.2022 року та 10.08.2022 року (відповідно) вручені адресату.

Доводи апелянта про неособисто отримання цих постанов колегія суддів відхиляє з наступних міркувань.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку, відносини між ними, визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. №270 (далі Порядок №570).

Так, пунктом 2 Правил №270 передбачено, що повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - це повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

У пункті 99 Правил №270 зазначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка"), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

Відповідно до пункту 105 Правил №270 одержання реєстрованого поштового відправлення, грошових коштів за поштовим переказом здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис.

Згідно з пунктом 106 Правил №270 під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто", внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" одержувач розписується та зазначає прізвище та ініціали або ім`я та прізвище.

Отже рекомендоване поштове відправлення, адресоване фізичній особі, вручається працівником об`єкта поштового зв`язку адресату після пред`явлення ним документа, що посвідчує особу, або повнолітньому члену сім`ї адресата у разі надання документа, що підтверджує їх родинні зв`язки чи спільне проживання. Повідомлення про вручення поштового відправлення має містити інформацію про дату вручення поштового відправлення та прізвище одержувача.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі №487/5843/17 та від 14 грудня 2022 року справі №718/917/20.

Тож особистому врученню одержувачу згідно з Правилами №270 підлягають лише поштові відправлення з позначкою "Вручити особисто", а підпис одержувача, окрім зазначення його прізвища та дати отримання повідомлення, має бути у разі вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто" та рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". У разі вручення рекомендованого повідомлення без спеціальних позначок, достатнім є зазначення прізвища одержувача та дати отримання повідомлення, яке окрім одержувача особисто може бути вручене також будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

За таких обставин, належним підтвердженням вручення такого поштового відправлення особі достатнім є зазначення працівником об`єкта поштового зв`язку на бланку повідомлення про вручення прізвище одержувача та дати отримання такого повідомлення.

Матеріали справи свідчать, що копія постанови від 21.12.2021 року була відправлена на адресу позивача 21.12.2021 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трек-номер поштового відправлення 144). Зазначене повідомлення містить дату вручення поштового відправлення 12.01.2022 року, особу, якій його було вручено, - "друж. Якименко".

Копія постанови від 03.08.2022 року була відправлена на адресу позивача 04.08.2022 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трек-номер поштового відправлення 054). Зазначене повідомлення містить дату вручення поштового відправлення 10.08.2022 року, особу, якій його було вручено, - "Якименко".

Слід додати, що на цих повідомленнях є підписи працівника відділення поштового зв`язку, який перевіряв особу одержувача, а також відбиток штампу поштового відділення, що відповідає положенням Правил №270.

Добросовісне виконання працівниками оператора поштового зв`язку акціонерного товариства "Укрпошта" своїх службових обов`язків, у цьому випадку, презюмується, тоді як докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі №565/875/19, від 22 липня 2021 року у справі № 755/12002/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі №1519/2-4031/11.

З огляду на наведене у колегії суддів відсутні підстави не враховувати зазначені повідомлення на підтвердження своєчасного отримання позивачем спірних постанов. Тобто, позивач не довів належними доказами наявність обставин, які перешкоджали йому своєчасно звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає зазначені в апеляційній скарзі доводи безпідставними, а висновки суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову ОСОБА_2 без розгляду на підставі статті 123 КАС України - обґрунтованими, та такими, що відповідають обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права.

Таким чином, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Необхідно також зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення десятиденним строком з дня вручення постанови у справі про адміністративне правопорушення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що строки звернення до суду з відповідними позовними вимогами передбачені з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних дій. Інститут процесуальних строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників справи добросовісно ставитися до виконання їхніх обов`язків (див. постанови від 4 жовтня 2018 року у справі №800/304/17, від 13 лютого 2019 року у справі №826/13768/16, від 20 червня 2019 року у справі №9901/82/19, від 5 лютого 2020 року у справі №9901/425/19 (пункт 29), 19 лютого 2020 року у справі №9901/390/19, від 27 травня 2020 року у справі №9901/546/19 (пункти 31, 32), від 18 червня 2020 року у справі №9901/45/20, від 2 липня 2020 року у справі №9901/561/19 (пункт 25), від 19 листопада 2020 року у справі №9901/186/20 (пункт 24), 3 лютого 2021 року у справі №9901/243/20 (пункт 22), 24 лютого 2021 року у справі №800/30/17 (9901/328/18), від 3 березня 2021 року у справі №800/125/17, від 4 березня 2021 року у справі №9901/203/20 (пункти 35, 36), від 24 березня 2021 року у справі №640/18761/20 (9901/375/20)).

Поновлення пропущеного процесуального строку є втручанням у принцип юридичної визначеності. Тому у кожному такому випадку поновлення строку має бути достатньо обґрунтованим. Поновленню підлягає той строк, який пропущений з поважних причин. Оцінювати останні на предмет поважності слід з урахуванням конкретної ситуації. Крім того, треба враховувати і тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його поновлення для інших учасників справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2004 року у справі "Науменко проти України" (Svetlana Naumenko v. Ukraine, заява №41984/98,§ 52); від 3 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine, заява № 3236/030, § 40); від 29 жовтня 2015 року у справі "Устименко проти України" (Ustimenko v. Ukraine, заява №32053/13, §§ 46-47); від 28 червня 2018 року у справі "Осовська та інші проти України" (Osovska and Others v. Ukraine, заява №2075/13 та 4 інші заяви, § 26)).

Право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70). "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право доступу до суду за його природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland) від 16 червня 2001 року, заява №28249/95, § 53).

Правила щодо строків звернення до суду мають на меті забезпечення юридичної визначеності у конкретних правовідносинах. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1998 року у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" (Perez de Rada Cavanilles v. Spain, заява №28090/95, § 45).

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Теплодарського міського суду Одеської області від 27 січня 2023 року про залишення позову без розгляду без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов