Справа № 380/14200/22
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/14200/22 пров. № А/857/735/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Курильця А.Р.

суддів: Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду про закриття провадження від 02 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання до їх вчинення,-

суддя в 1-й інстанції - ОСОБА_2 ,

час ухвалення рішення - 02.01.2023 року,

місце ухвалення рішення - м.Львів,

дата складання повного тексту рішення - 02.01.2023 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання до їх вчинення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2023 року провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання до їх вчинення - закрито.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та прийняти постанову про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що спірні правовідносини не вирішено Львівським окружним адміністративним судом у рішенні від 12.10.2020 у справі № 380/4553/20, яке набрало законної сили 17.12.2020, а тому підстав для закриття провадження у цій справі немає.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких мотивів.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірні правовідносини вже вирішено Львівським окружним адміністративним судом у рішенні від 12.10.2020 у справі № 380/4553/20, яке набрало законної сили 17.12.2020, провадження у цій справі підлягає закриттю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним шляхом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову, в якому збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року по справі № 11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач у цій справі (380/14200/22) заявив такі позовні вимоги:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абзаців 3, 4. 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 по 04.07.2019;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 04.07.2019, виходячи з фіксованої величини 4059,57 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 в сумі 65476,93 грн.

Судом встановлено, що в червні 2020 року до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ВЧ НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій, стягнення заборгованості по невиплаті індексації грошового забезпечення, якій позивач просила суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 04.07.2019 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця в розмірі 148 007,68 грн.;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача заборгованість по невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 04.07.2019 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця в розмірі 148 007,68 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 380/4553/20, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року, з урахуванням березня 2015 року, як базового місяця індексації.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця індексації та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду від 12.10.2020 у справі №380/4553/20, позивач подала апеляційну скаргу, в якій в обґрунтування апеляційних вимог зазначала, що у березні 2018 року відбулося підвищення посадового окладу за посадою позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». У березні 2018 року розмір підвищення грошового доходу не перевищив суму індексації, що склалась у лютому 2018 року (4 258,75 грн.). Відповідач був зобов`язаний з березня 2018 року виплачувати фіксовану суму індексації грошового забезпечення (що розраховується, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу), а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить фіксовану суму індексації.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 у справі №380/4553/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року без змін.

При цьому, в межах адміністративної справи № 380/14200/22, ОСОБА_1 заявлено такі позовні вимоги:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абзаців 3, 4. 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 по 04.07.2019;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 04.07.2019, виходячи з фіксованої величини 4059,57 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 в сумі 65476,93 грн.

Отже, вірними є висновки суду першої інстанції, що позивач вже зверталася до суду з вимогами про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по 04.07.2019 включно з урахування абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078, виходячи з суми індексації у березні 2018 року, визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу і розрахованої як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, виплату здійснити із урахування виплачених сум, за наслідками розгляду яких прийнято судове рішення, яке набрало законної сили.

У цій адміністративній справі позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені у зв`язку з незгодою позивача із рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 380/4553/20, а саме: щодо неправильного застосування абзаців третього, четвертого та шостого пункту 5 Порядку № 1078.

Так, зі спірних позовних вимог є судове рішення у справі № 380/4553/20 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Також, колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Подібний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №9901/433/18.

Також, Суд звертає увагу, що не є зміною підстав позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Крім цього, не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права або наведення іншого праворозуміння таких норм.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №916/1764/17.

Оскільки спірні правовідносини вже вирішено Львівським окружним адміністративним судом у рішенні від 12.10.2020 у справі № 380/4553/20, яке набрало законної сили 17.12.2020, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що провадження у цій справі підлягає закриттю.

Аналогічного висновку щодо правозастосування в подібних спірних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 20.10.2022 у справі № 580/2491/22, від 10.11.2022 у справі № 420/18232/21 та від 15.12.2022 у справі № 120/10267/21-а, які в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховуються судом при вирішенні спірних правовідносин.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду про закриття провадження від 02 січня 2023 року у справі № 380/14200/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 08 березня 2023 року.