Справа № 214/778/22
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/778/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 лютого 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Шевченка Станіслава Вадимовича про скасування постанови, закриття провадження по справі, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: скасувати постанову старшого інспектора ВБДР в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шевченка С. В. про накладання адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №482662 від 17.01.2022 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 140 КУпАП та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 140 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення..

В обґрунтування позову зазначено наступне.17 січня 2022 року інспектором ВБДР в. м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шевченком С.В. відносно нього, ОСОБА_1 , була винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії БАА № 482662 за ч. 1 ст. 140 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. 00 коп. Із вищезазначеної постанови вбачається, що 10 січня 2022 року о 15-20 хв. біля електроопори 130 будинку по вулиці Мусоргського в Покровському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_1 , будучи відповідальною посадовою особою, а саме, займаючи посаду директора Департаменту розвитку інфраструктури міста виконавчого комітету Криворізької міської ради, не вжив своєчасних заходів щодо ліквідації вибоїн в межах проїзджої частини глибиною понад 7 см при виникненні дорожніх умов, які загрожують безпеці дорожнього руху, а саме, утворення вибоїн в межах проїжджої частини загальною площею 3 м та не вжив заходів щодо позначення зазначеної вибоїни знаком 12 «Вибоїни» та введення обмеження швидкості та встановленню дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху до 30 км/г, чим порушив вимоги ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», ДСТУ 3587-97; ДСТУ 4100:62021. Відповідно до п. 5 ст. 213, ст.ст. 222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про правопорушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст. 140 КУпАП, з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення. Відповідно до змісту вищевказаної постанови № БАА № 482662, справа про адміністративне правопорушення була розглянута в кабінеті № 20 розташованому в буд. АДРЕСА_1 , тобто за місцем розташування Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області, інспектором ПП Шевченком С.В., як уповноважено посадовою особою органу поліції, що суперечить вимогам ст. 276 КУпАП, (адже винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду здійснюється на місці вчинення правопорушення в приміщенні Криворізької міської ради, а не за місцезнаходженням відповідача), за участю ОСОБА_1 , як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення від 17.01.2022. Згідно статті 280 КУпАП. орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Предметом доказування у справі про адміністративне правопорушення є обставини що підлягають з?ясування у справі про адміністративне правопорушення, а саме: наявність події адміністративного правопорушення; особа, яка вчинила протиправні дії (бездіяльність), за якими нормами КУпАП передбачена адміністративна відповідальність; винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що пом?якшують адміністративну відповідальність, і обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність; характер і розмір шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням; обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; причини і умови вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об?єктивних і суб?єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність. Склад правопорушення містить чотири необхідні елементи: об?єкт, об?єктивну сторону і суб?єктивну сторону правопорушення. Відсутність однієї складової правопорушення виключає наявність протиправності соціально шкідливого діяння, особа не несе юридичну відповідальність за його вчинення. Так, об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, є суспільні відносини у сфері управління та забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у недодержанні правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обме6ження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм, і стандартів, при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць проведення робіт. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу так і необережності. Згідно із ч.1 ст.11 Закону України "Про дорожній рух", міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та об`єднання у межах своєї компетенції забезпечують безпеку дорожнього руху, несуть відповідальність за виконання державних і галузевих програм у сфері дорожнього руху, видають нормативно-правові акти про дорожній рух, що не суперечать законодавству про дорожній рух, сприяють підприємствам, установам та організаціям, що входять до їх складу, у здійсненні заходів, спрямованих на забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до п.1,2 ч.3 ст.12 Закону України "Про дорожній рух" посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху. Положенням визначеним в п.а) ч.1 ст.31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, щодо відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, а саме організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як спів фінансування на договірних засадах). Так, відповідно до вимог п.1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це не можливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган. В свою чергу вимогами п.3.1.1 ДСТУ 3587-97 визначено, що покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. П.3.1.2 ДСТУ 3587-97 встановлено, що гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І-ІІІ категорії і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см для решти категорій і груп. Гранична висота напливів не повинна перевищувати 2 см для доріг І-ІІІ категорії і груп А, Б і В вулиць і доріг населених пунктів; 4 см для решти категорій і груп. У разі перевищення зазначених розмірів окремих осідань, ям, вибоїн, напливів терміни їх ліквідації не повинні перевищувати зазначені в таблиці 1. Усунення недоліків, зазначених в п.3.1.1, виконується в термін не більше ніж 5 діб з моменту їх виявлення. Виходячи з порівняльного аналізу вказаних вище норм під нормативних актів, при виявленні відхилення граничної глибини осідань, вибоїн відносно рівня покриття проїзної частини, яка перевищує 4,0 см, законодавець визначив спочатку можливість усунення недоліків в термін не більше ніж 5 діб з моменту їх виявлення. Така конструкція правової норми є абсолютно визначеною, тобто такою, що є вичерпною конкретністю і повнотою встановлюють умови дії та зобов`язання адресату, зважаючи на те. що така норма з точки зору наявності санкцій є відносно визначеною, тобто такою, що не містить вичерпних вказівок на зміст санкцій або відсилку до них за недотримання вимог ДСТУ 3587-97. Так, згідно зі змісту повідомлення про запрошення до підрозділу поліції від 12.01.2022 його, ОСОБА_1 , було зобов`язано з`явитися 17.01.2022 на 10-00 год. до ОСОБА_2 в приміщення АДРЕСА_2 для розгляду вчинення адміністративного правопорушення. Звертаю увагу суду на той факт, що змістом даного повідомлення мене не повідомляють про вчинене нібито мною правопорушення, чим позбавляють мене права бути обізнаним за даним фактом, чим позбавляють мене можливості усунути виявлені відповідачем недоліки. З огляду на хронологічність внесення вищезазначеної постанови №БАА №482662 від 17.01.2022 та відсутність жодних приписів та документів, що підтверджують мою обізнаність в наявності вибоїн, як чи інших порушень ПДР, приходжу до безсумнівного переконання, що я не мав об`єктивної можливості вчинити будь-які дії по усуненню зазначених вище недоліків у законодавчо встановлений строк з моменту їх виявлення. Окрім цього, на наступний день після складання вищевказаної постанови ним були усунені вищевказані вибоїни по вул. Мусоргського, що доводять фотографії з її місцезнаходження, долучені до позову. Зі змісту суб`єктивної сторони інкримінованого мені діяння, останнє вчинене у формі умислу або необережності, однак такі висновки є неправомірними, оскільки вважаю, що в моїх діях відсутні ознаки суб`єктивної сторони. Аналізуючи вищезазначене, вважаю, що мною здійснені всі можливі заходи, спрямовані на дотримання вимог ДСТУ 3587-97, закону України "Про дорожній рух", Постанови КМУ № 198 від 20.03.1994, спрямовані на утримання автомобільної дороги по вул. Дніпровське шосе в належному стані, а також забезпечення безпеки дорожнього руху по останній. Отже, в його діях відсутній умисел або необережність. як наслідок вина у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме недотримання п.1.5 ПДР України, ст. 12, 39 Закону України "Про дорожній рух", п.3.1.1 ДСТУ 3587-97, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, не вжиття заходів щодо усунення недоліків у вигляді вибоїн по вул. Дніпровське шосе в м. Кривому Розі. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і ст. 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Таким чином інспектором не встановлено, чи було передбачено відповідне фінансування на такі цілі, як складової адміністративного правопорушення, зважаючи що департамент не є прямим розпорядником бюджетних коштів. Що стосується не встановлення дорожнього знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості руху» 30 км/г., відповідачем не доведена необхідність його встановлення. Більш того, у постанові серії БАА №482662 від 17.01.2022 не конкретизовано суть вчинення адміністративного правопорушення, а саме, не визначено, якими саме пунктами ДСТУ 3581-97 та ДСТУ 4100:2021 зобов?язує відповідальну особу встановлювати дорожні знаки, необхідності такого встановлення, враховуючи дорожню розмітку та не конкретизовано, які саме приписи норм ДСТУ мною були порушені чи дотримані. Згідно з ч.ч. 1 3 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому обвинувачення, адже в силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави. Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «…формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод…». Виходячи з приписів ст. 63 Конституції України, сумніви інспектора поліції щодо наявності в моїх діях події та складу інкримінованого мені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП тлумачиться на мою користь позивача. Таким чином, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, інкримінованого мені старшим інспектором ВБДР в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шевченко С. В. за ч. 1 ст. 140 КУпАП через недоведеність останнім його вини, як директора Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, у інкримінованому правопорушенні, оскільки у відповідача відсутні належні та допустимі докази наявності в діях позивача складу правопорушення, а постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 776083 винесена та складена з грубими порушеннями вимог КУпАП, оскільки виявлені в постанові обставини справи не відповідають фактичним обставинам, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. За п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний у місті суд, у порядку визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП, що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 20 КАСУ, за якими місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У судове засідання позивач не з`явився. Подав до суду заяву, згідно якої просить розглядати справу за його відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, заперечує проти задоволення позову. Відзив підтримує в повному обсязі.

В відзиві на позовну заяву наведене наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суб`єктами адміністративного проступку, передбаченого ч. 1ст. 140 КУпАП є лише посадові особи. Згідно ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення. Зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управляння державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Пунктом 3 ДСТУ 3587-97 визначено, що автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху. П.п. 3.1.1 ДСТУ 3587-97 Покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці 1. Примітка. Стан покриття проїзної частини та інших елементів дороги повинні перевірятися організаціями, які їх експлуатують-щоденно. Таблиця 1.: категорія та група вулиць і доріг: Категорія І - група А пошкодження (наявність ям) на 100 000 м2 покриття, м2, не більше ніж 0,3 (1,5) термін ліквідації пошкоджень, діб, не більше ніж 1(5); Категорія ІІ- група Б- пошкодження (наявність ям) на 100 000 м2 покриття, м2, не більше ніж 0,5 (3,0)- термін ліквідації пошкоджень, діб, не більше ніж 1(5); Категорія ІІІ- група В- пошкодження (наявність ям) на 100 000 м2 покриття, м2, не більше ніж 1,0 (5,0)- термін ліквідації пошкоджень, діб, не більше ніж 3(7); Категорія ІV-V- група проїзди- пошкодження (наявність ям) на 100 000 м2 покриття, м2, не більше ніж 3,0(7,0)- термін ліквідації пошкоджень, діб, не більше ніж 5(10). Примітка 1. У дужках наведено значення пошкоджень і терміни їх ліквідації для весняного та осіннього періодів. Примітка 2. Вимоги до експлуатаційного стану проїзної частини вулиць і доріг поширюються згідно з`їзди з них в межах радіусу заокруглення. П.п. 3.1.2 ДСТУ 3587-97 Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см для решти категорій і груп. Гранична висота напливів не повинна перевищувати 2 см. для доріг і ІІІ категорій і груп. У разі перевищення зазначених розмірів окремих осідань, ям, вибоїн, напливів термін їх ліквідації не повинні перевищувати зазначені в таблиці 1. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 12 Закону України від 30.06.1993 рою №3353-ХІІ «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиці та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до ст. 2, ст. 6 ЗУ «Про державну службу» посадовими особами вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно- розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій. Єдиний порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-ХІІ "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила, такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган. Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Інспектором ВБДР ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Шевченко С.В. було проведено обстеження автодороги, 10.01.2022 в м. Кривий Ріг, Покровський район по вул. Мусорського біля електроопори №130. ОСОБА_1 , будучі посадовою особою, відповідальним за експлуатаційний стан директор Департаменту розвитку інфраструктури міста, не вжив заходів щодо своєчасної ліквідації вибоїн (ям) понад7 см. не огородив їх та не позначив дорожніми знаками, чим порушив, правила норм та стандартів утримання автодоріг ДСТУ 3587-97 п. З.1.1., п. 3.1.2., ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух» та п. 1.5 ПДР України. (Були складені акти обстеження ділянок вулично-шляхових мереж, сх. та здійснено фотофіксацію). Згідно зі ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 17 січня 2022 року під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 , ним, інспектором було прийнято рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП ОСОБА_1 за наявними матеріалами по справі, а саме доказами адміністративного правопорушення, про які здійснено запис в графі 7 оскаржуваної постанови. Після з`ясування усіх фактичних даних ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, а саме порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які були доведені актами обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, фото фіксацією та схемами. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, інспектором було законно та обґрунтовано, з дотриманням нормативного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 1020 грн., шляхом винесення постанови серії БАА № 482662 від 17.01.2022 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395 та КУпАП. Утримання доріг комплекс робіт, в результаті яких підтримується транспортно-експлуатаційний стан дороги, дорожніх споруд, смуги відведення, елементів облаштування дороги, організації та безпеки руху, які відповідають вимогам норм та стандартів. Утримання автомобільних доріг передбачає підтримання належного технічного стану дороги, елементів облаштування та прилеглої території. Незалежно від признання і розташування дороги забезпечення ефективності її застосування та безпеки руху повністю залежить від її якісного утримання. До поняття «утримання дороги» входить великий спектр найрізноманітніших робіт, спрямованих не обслуговування, ремонт та облаштування автомобільних доріг. Не може погодитися з доводами позивача, що в його діях відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, що останній не є суб`єктом даного правопорушення. Частиною 1 статті 140 КУпАП встановлено, що порушення правил, норм стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць залізничних переїздів інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Об`єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 коментованої статті, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Зауважує, що дія (бездіяльність) передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП є правопорушенням із формальним складом, де достатньо лише дії (бездіяльності) позивача, тобто не вжиття заходів спрямованих на ліквідацію вже утворених недоліків в утриманні та експлуатації ділянки, не відповідності вимогам ДСТУ 3587-97, незалежно від того чи настали певні наслідки. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух» посадові особи,які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд,зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху. Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказі, висновків експертів. Згідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано. По суті, останній спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, твердження позивача, викладені в позовній заяві є хибними, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 р. № 14 «Пре практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. При винесенні оскаржуваної постанови керувалася Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне та підтверджено наданими до суду доказами, а тому він діяв в межах правового кола і не порушувала норм процесуального права.Отже вважає, що інспектором патрульної поліції винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП, яка встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. А також ст. 33 КУпАП у якій зазначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Винесення постанови направлено в першу чергу для запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Отже, у разі якщо позивач не понесе покарання за вчинене ним правопорушення, він і в подальшому зможе порушувати правила дорожнього руху, в результаті чого можуть постраждати невинні люди. Крім того, ніщо так не спонукає правопорушника до вчинення правопорушення, як усвідомлення того, що він не буде покараний за скоєне! цей афоризм часів Давньоримського права не втрачає актуальності і на сьогоднішній день. Враховуючи вищевказане, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Під час розгляду справи судом досліджені наступні письмові докази: постанова (а.с. 4), повідомлення про запрошення (а.с. 5), фото (а.с. 6-7), акт обстеження ділянки (а.с. 35),схема до акту обстеження ділянки (а.с. 35 зворот).

Європейський суд з прав людини у справі Barbera, MessequeandJabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність особи, мають відповідати як вимогам як належності, достатності, так і переконливості.

Відповідно до ст.73 КАС України, суд вважає належним доказом: постанову (а.с. 4), так як вона підтверджує факт про наявність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.73 КАС України, суд вважає належними доказами:повідомлення про запрошення (а.с. 5), фото (а.с. 6-7), акт обстеження ділянки (а.с. 35), схему до акту обстеження ділянки (а.с. 35 зворот), так як вони стосуються заявлених позовних вимог.

На підставі ст. 6 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Інспектором ВБДР ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Шевченко С.В. було проведено обстеження автодороги, 10.01.2022 в м. Кривий Ріг, Покровський район по вул. Мусорського, біля електроопори №130.

ОСОБА_1 займає посаду директора Департаменту розвитку інфраструктури міста виконавчого комітету Криворізької міської ради.

17.01.2022 року інспектором ВБДР в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шевченком С.В. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАА №482662, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. 00 коп.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 , 10.01.2022 року близько 15 год. 20 хв., біля електроопори 130 будинку по вул. Мусоргського в Покровському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_1 , будучи відповідальною посадовою особою, а саме, займаючи посаду директора Департаменту розвитку інфраструктури міста виконавчого комітету Криворізької міської ради, не вжив своєчасних заходів щодо ліквідації вибоїн в межах проїжджої частини глибиною понад 7 см при виникненні дорожніх умов, які загрожують безпеці дорожнього руху, а саме, утворення вибоїн в межах проїжджої частини загальною площею 3 м та не вжив заходів щодо позначення зазначеної вибоїни знаком 12 «Вибоїни» та введення обмеження швидкості та встановленню дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху до 30 км/г, чим порушив вимоги ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», ДСТУ 3587-97; ДСТУ 4100:62021. (а.с.4).

Відповідно до повідомлення про запрошення до підрозділу поліції від 12.01.2022 року його, ОСОБА_3 , було зобов`язано з`явитися 17.01.2022 року на 10-00 год. до ОСОБА_2 приміщення №20 буд. 11 по вул. Волгоградській в м. Кривому Розі, для розгляду вчиненого адміністративного правопорушення.(а.с. 5)

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КАС України, КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.213, ст.ст. 222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч. 1ст. 140 КУпАП, з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про те, чи доведена у судовому засіданні наявність у відповідача 10 січня 2022 року вбачати в діях позивача адміністративне правопорушення, передбачене ст.140 ч.1 КУпАП, та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, суд виходить з наступного.

Ст. 140 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Предметом оскарження по даній справі є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення суб`єктом владних повноважень, суд зобов`язаний перевірити наявність в діях особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Предмет доказування у справі про адміністративні правопорушення становлять обставини, що підлягають з`ясуванню у справі про адміністративне правопорушення, а саме: наявність події адміністративного правопорушення; особа, яка вчинила протиправні дії (бездіяльність), за якими нормами КУпАП передбачена адміністративна відповідальність; винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що пом`якшують адміністративну відповідальність, і обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність; характер і розмір шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням; обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; причини і умови вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність. Склад правопорушення містить чотири необхідні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта і суб`єктивну сторону правопорушення.

Відсутність однієї складової правопорушення виключає наявність протиправності соціально шкідливого діяння, як наслідок, особа не несе юридичну відповідальність за його вчинення.

Для настання відповідальності за ст. 140 ч.1 КУпАП необхідно встановити, що особа порушила правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Відповідно до вимог п. 1.5 Правил, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Вимогами п. 3.1.1 ДСТУ 3587-97 визначено, що покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці 1, яка міститься у цьому ж пункті.

Положеннями п. 3.1.2 ДСТУ 3587-97 визначено, що гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І - III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см - для решти категорій і груп. У разі перевищення зазначених розмірів окремих осідань, ям, вибоїн, напливів терміни їх ліквідації не повинні перевищувати зазначені в таблиці 1.

Виходячи з порівняльного аналізу вказаних вище норм, суд приходить до висновку, що при виявленні граничної глибини осідань, вибоїн відносно рівня покриття проїзної частини, яка перевищує 4,0 см, законодавець визначив спочатку можливість усунення недоліків в термін не більше ніж 5 діб з моменту їх виявлення.

Така конструкція правової норми є абсолютно визначеною, тобто такою що з вичерпною конкретністю і повнотою встановлюють умови дії та зобов`язання адресату, зважаючи на те, що така норма з точки зору наявності санкцій є відносно визначеною, тобто такою, що не містить вичерпних вказівок на зміст санкцій або відсилку на них за недотримання вимог ДСТУ 3587-97.

Судом встановлено, що відповідач не встановив, чи було відомо позивачу в силу його службових обов`язків про зазначене у постанові пошкодження проїзної частини дороги та чи порушив він, виходячи з цього, терміни усунення цих недоліків. Суд приходить до переконання, що відповідач не встановив, що позивачем були допущені дії або бездіяльність щодо усунення недоліків. Отже суд вважає, що відсутня подія адміністративного правопорушення, а сам по собі факт наявності пошкодження проїзної частини не є адміністративним правопорушенням.

Тому суд вважає неправомірними дії відповідача щодо винесення постанови від 17.01.2022 року серії БАА №482662 відносно ОСОБА_1 , враховуючи зазначені вище висновки суду з приводу визначених відповідними правовими нормами дій та зобов`язань по усуненню виявлених недоліків у визначений законом строк, що свідчить про необґрунтованість висновків відповідача про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.140 ч.1 КУпАП.

Отже, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити.

Також суд вважає, що задоволення позову буде відповідати такому, передбаченому ст.2 КАС України, завданню адміністративного судочинства, як справедливе вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав фізичної особи від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та такій засаді цього судочинства, передбаченій ст.2 КАС України, як верховенство права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст.140, 245, 247, 251, 280, 283, 288 КУпАП, ст.ст.2,6,8,9,72-77,90,241-242,244-246,250-251,255,286,295КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) до інспектора ВБДР полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Шевченка Станіслава Вадимовича (місцезнаходження: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська 11) про скасування постанови, закриття провадження по справі - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора ВБДР полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Шевченка Станіслава Вадимовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №482662 від 17.01.2022 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1ст. 140 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 140 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Суддя В.М. Прасолов