Справа № 240/2539/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви в частині вимог

09 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/2539/23

категорія 112030500

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Окис Т.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними, стягнення коштів,

установив:

27 січня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправними дій Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Житомирської обласної державної адміністрації (далі відповідач) щодо не проведення нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021 та 2022 роки у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та стягнення недоотриманої суми.

Ухвалою суду від 07 лютого 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Житомирської обласної державної адміністрації щодо не проведення нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021 роки у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та стягнення недоотриманої суми відмовлено; позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Житомирської обласної державної адміністрації щодо не проведення нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021 роки у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та стягнення недоотриманої суми залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом подання клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших, документально підтверджених причин пропущення процесуального строку, що свідчать про існування обставин, які об`єктивно перешкоджали позивачеві звернутись до суду з позовом у строки, визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання ухвали суду, позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначає, що вказаний строк пропущено у зв`язку з хворобою, що підтверджується доданими медичними документами.

Дослідивши матеріали позовної заяви та доводи заяви про поновлення строку звернення до суду, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

За приписами частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту наведених норм слідує, що для звернення до адміністративного суду з позовом встановлено шестимісячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд уважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31 березня 2020 року у справі №807/235/16.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Викладені висновки відповідають позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 21 лютого 2020 року у справі 340/1019/19.

Частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Проте суд зазначає, що Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не передбачена можливість досудового порядку вирішення цього спору.

Як убачається зі змісту позовної заяви позивач оскаржує неправомірність розміру нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021 та 2022 роки.

Суд зазначає, що щорічна разова грошова допомога учаснику бойових дій виплачується у строк до 5 травня відповідного року. Проте до суду за захистом своїх прав, зокрема, щодо нарахування та виплати вказаної допомоги за 2020 та 2021 роки позивач звернувся лише у січні 2023 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, передбаченого чинним законодавством України.

Суд наголошує на тому, що грошова допомога є періодичним та фіксованим платежем, а тому особа, яка її отримує, має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про підставу здійснення такої виплати, її розмір, як вона обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів було здійснено саме такий її розрахунок.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Таким чином, установлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого особа могла очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, є 30 вересня відповідного року.

Отже, перебіг строку звернення особи до суду з позовними вимогами щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня слід обраховувати з 01 жовтня відповідного року.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №607/7919/17.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Суд ще раз наголошує, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, строк звернення до суду з визначеними у позовній заяві вимогами необхідно обраховувати з 01 жовтня 2020 року та з 01 жовтня 2021 року, тобто шестимісячний строк звернення до суду сплинув 01 квітня 2021 року та 01 квітня 2022 року відповідно.

Щодо посилання позивача, як на причину пропуску строку звернення до суду, на хворобу та проходження лікування через це, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (з наступними змінами), відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року введено карантин та відповідні обмежувальні заходи з 12 березня 2020 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі Закон України № 540-IX), який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).».

При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-ІХ (далі Закон України № 731-ІХ), який набрав чинності 17 липня 2020 року, внесені зміни до пункту VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України та викладено його зміст в такій редакції: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.».

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 731-IX процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Вищевикладене свідчить про те, що законодавець передбачив закінчення продовжених у зв`язку із запровадженням карантину строків 06 серпня 2020 року. Водночас, підставою для продовження таких строків є відповідна заява особи із зазначенням причини їх пропуску, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У заяві позивач просив поновити йому строк для звернення до суду з цим позовом, посилаючись на те, що пропустив його з поважної причини, оскільки майже весь час хворів. На підтвердження цього надав виписки з медичної карти хворого, згідно з якими він перебував на амбулаторному лікуванні у періоди 30 червня 2020 року по 13 липня 2020 року, з 30 вересня 2020 року по 16 жовтня 2020 року, 30 липня 2021 року по 05 серпня 2021 року, 28 серпня 2021 року по 09 вересня 2021 року, з 16 вересня 2022 року по 04 жовтня 2022 року.

Перебування на амбулаторному режимі лікування, на відміну від стаціонарного лікування, яке здійснюється з поміщенням пацієнта в лікарню, та саме по собі не свідчить про об`єктивну неможливість реалізації права на звернення до суду з позовом і не створює перешкод для своєчасного подання позовної заяви з метою захисту порушених прав.

Водночас позивач не надав доказів на підтвердження того, що неналежний стан його здоров`я у період перебування його на лікуванні не дозволяв йому підготувати позовну заяву, зібрати докази та/чи подати їх до суду у встановлений строк.

Окрім цього, з наданих позивачем виписок з медичної карти хворого вбачається, що ОСОБА_1 не постійно перебував на лікуванні, що, на переконання суду, свідчить про існування у позивача можливості звернутися до суду з відповідним позовом.

Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним Верховним Судом у постановах від 17 липня 2019 року (справа №815/1175/17), від 20 лютого 2020 року (справа №560/3070/19), від 26 березня 2020 року (справа №805/2688/18-а), від 21 серпня 2021 року (справа №520/17941/2020) щодо критеріїв оцінки поважності пропуску строку звернення до суду у зв`язку із перебуванням особи на лікуванні.

Інших причин пропуску строку звернення до суду, позивач у заяві не наводить.

Доказів, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду матеріали справи також не містять

Таким чином суд зазначає, що доводи, викладені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, є безпідставними, а тому позивачем було пропущено шестимісячний строк звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати разової грошової допомоги до 05 травня за 2020, 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та зобов`язання Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити недоотриману частину щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020, 2021 рік виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням фактично виплачених сум, при цьому належних доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано.

За таких обставин, суд не знайшов підстав для задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду в частині зазначених позовних вимог.

Згідно з частинами 1, 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправними дій Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати разової грошової допомоги до 05 травня за 2020, 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та зобов`язання Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити недоотриману частину щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020, 2021 рік виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням фактично виплачених сум, а підстави, наведені ним у заяві про поновлення цього строку, не є поважними, тому позовну заяву у відповідній частині слід повернути.

Керуючись статтями 122, 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Житомирської обласної державної адміністрації щодо не проведення нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021 роки та стягнення недоотриманої суми відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в частині визнання протиправними дій щодо не проведення нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021 роки та стягнення недоотриманої суми повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Суддя Т.О. Окис