Справа № 380/5479/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/5479/22 пров. № А/857/16686/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Обрізка І.М.

Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Москаль Р.М.), ухвалене у порядку письмового провадження в м.Львові 18 жовтня 2022 року у справі №380/5479/22 за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону про визнання незаконним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

21.03.2023 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, просила визнати незаконним та скасувати наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Західного Регіону полковника медичної служби №16-РС від 18.02.2022 в частині увільнення від займаної посади головного сержанта ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) головну медичну сестру медичної частини Військово-медичного клінічного центру Західного регіону Медичних сил Збройних Сил України та призначення на посаду старшою медичною сестрою клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Західного регіону Медичних сил Збройних Сил України, ВОС 879781А.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що просування по службі військовослужбовців здійснюється за рейтинговим принципом та за умови перебування військовослужбовців у резерві або на конкурсній основі на посади науково-педагогічних (наукових) працівників. Суд першої інстанції вказав, що відповідно до Резерву кандидатів для просування по службі номенклатури призначення начальника ВМКЦ Західного регіону, затв. 25.01.2022, ОСОБА_1 не була включена в цей резерв, оскільки за результатами щорічного оцінювання 2021 р. позивачка набрала 37 балів, а комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 відповідає займаній посаді, її доцільно залишити на цій посаді (а не просувати по службі). Суд першої інстанції зазначив, що в результаті проведених реорганізаційних заходів в ВМКЦ Західного регіону введено посаду з такою ж назвою, яку попередньо займала позивачка («головна медична сестра»), проте вищу стосовно попередньої, оскільки така заміщається ШПК «головний сержант», а не «старший сержант». Суд першої інстанції вказав, що відповідач запланував переміщення на спірну посаду особи, яка за результатами проведеного в 2021 році оцінювання набрала 44 бали (позивачка 37 балів) та, на відміну від позивачки, перебувала у Резерві кандидатів для просування по службі номенклатури призначення начальника ВМКЦ Західного регіону. Суд першої інстанції врахував, що відповідно до нового штатного розпису рівнозначних посад до займаної ОСОБА_1 посади введено не було, а тому відповідач в результаті проведення організаційно-штатних заходів правомірно перевів позивачку на нижчу посаду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що головний сержант ОСОБА_1 на момент винесення оспорюваного наказу вже займала посаду «головна медична сестра медичної частини» та мала звання головного сержанта, тобто вона повністю відповідала посаді головної медичної сестри медичної частини штатно-посадової категорії «головний сержант», відповідно, підстав для переведення апелянта на нижчу посаду у відповідача взагалі не було. Скаржник вказує, що попри наявність чіткого переліку випадків призначення військовослужбовців на нижчі посади, оспорюваний наказ взагалі не містить вказівки на конкретну підставу, за настанням якої вона підлягала б переведенню на нижчу посаду. Скаржник зазначає, що відповідач при ухваленні оспорюваного рішення взагалі не розглядає можливість призначення апелянта на рівнозначну посаду, якій вона повністю відповідає. Вказує, також, що посада головної медичної сестри медичної частини є найвищою посадою з існуючих посад сержантського та старшинського складу, а тому враховуючи звання позивачки та займану нею посадою, була відсутня потреба включення її у резерв на просування по службі.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу з 19.03.2002, в період з 15.07.2007 по 18.02.2022 - на посаді головної медичної сестри медичної частини Військово-медичного клінічного центру Західного регіону.

20.12.2021 ОСОБА_1 попереджена під підпис про скорочення посади «головна медична сестра» медичної частини та про можливе наступне звільнення з військової служби (а.с. 41).

Відповідно до витягу з Наказу Начальника військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 30.12.2021 №46-РС ОСОБА_1 у зв`язку із проведенням переатестації військовослужбовців старшинського складу присвоєно військове звання «головний сержант» (а.с.80).

Відповідно до витягу з Наказу Начальника військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 18.02.2022 ОСОБА_1 увільнено з посади головної медичної сестри медичної частини ВМКЦ Західного регіону та призначено старшою медичною сестрою клініки амбулаторно- поліклінічної допомоги цього самого центру цих самих сил (а.с.73).

03.03.2022 ОСОБА_1 подала рапорт начальнику ВМКЦ Західного регіону, просила скасувати наказ начальника військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 18.0.2022 в частині, яка стосується увільнення від займаної посади головної медичної сестри медичної частини військово-медичного клінічного центру Західного регіону та призначення на посаду старшої медичної сестри клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги.

На вказаний рапорт отримано лист-відповідь від 23.03.2022, яким повідомлено, що під час проведення організаційно-штатних заходів у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону, які проводилися у лютому 2022 року відбулося скорочення посад військовослужбовців, зокрема, посади «головна медична сестра медичної частини» штатно-посадова категорія «старший сержант». За результатами службової діяльності у 2021 головного сержанта ОСОБА_1 до резерву кандидатів для просування по службі не зараховано. Вказано, що під час проведення організаційно-штатних заході у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону, які проводились у лютому 2022 року рівнозначних посад введено не було, а було лише введено вищу посаду та нижчі посади, отож ОСОБА_1 призначено на нижчу посаду (не більш як на один ступінь) «старша медична сестра клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги» штатно-посадова категорія «старший сержант».

Вважаючи вказаний наказ про увільнення від займаної посади та призначення на нижчу посаду незаконним та необґрунтованим, ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного наказу, (далі Закон № 2232-XII) відповідно до частини 1 статті 2 якого військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до статті 5 Закону № 2232-XII військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад. До військових звань осіб офіцерського складу юридичної, медичної та капеланської служб Збройних Сил України та інших військових формувань, які мають відповідну освіту та займають відповідну штатну посаду, додаються слова «юстиції», «медичної служби», «капеланської служби».

Присвоєння та позбавлення військових звань, пониження та поновлення у військовому званні військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, переатестація осіб, які мають спеціальні звання або класні чини, для присвоєння військових звань здійснюються в порядку, визначеному статутами Збройних Сил України, положеннями про проходження військової служби, положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Військові звання присвоюються довічно.

Згідно з статтею 6 Закону № 2232-XII військові посади (штатні посади, що підлягають заміщенню військовослужбовцями) і відповідні їм військові звання передбачаються у штатах (штатних розписах) військових частин, кораблів, органів військового управління, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти.

Перелік посад, що підлягають заміщенню вищим офіцерським складом, затверджується Президентом України, а посад інших військовослужбовців - Міністерством оборони України, Службою безпеки України та Службою зовнішньої розвідки України.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Відповідно до статті 2 Закону № 2232-XII Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджене Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Розділом IV вказаного Положення визначено порядок призначення на посади та звільнення з посад.

Відповідно до положень пункту 82 Положення №1153/2008 призначення військовослужбовців на посади здійснюється: на вищі посади - у порядку просування по службі; на рівнозначні посади, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; на нижчі посади, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду.

Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад (тарифний розряд).

Військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України (пункт 83 Положення №1153/2008).

Згідно з пунктом 85 Положення №1153/2008 просування по службі військовослужбовців здійснюється за рейтинговим принципом та за умови перебування військовослужбовців у резерві або на конкурсній основі на посади науково-педагогічних (наукових) працівників.

Порядок формування та використання резерву визначається Міністерством оборони України.

Відповідно до пункту 93 Положення №1153/2008 призначення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, на посади з категоріями, нижчими за їх військові звання, може здійснюватися у випадках, передбачених підпунктами 3, 5 - 8 пункту 82 цього Положення, а також у разі переміщення військовослужбовців для подальшого проходження військової служби в місцевостях з установленими строками військової служби або призначення на посади до підрозділів Збройних Сил України, які направляються до інших держав для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Пунктом 94 Положення №1153/2008 встановлено, що переміщення військовослужбовців з вищих посад на нижчі здійснюється на підставах, передбачених абзацами другим підпункту 3 пункту 82 цього Положення (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду), - прямими начальниками у межах наданих їм прав щодо призначення на посади.

Згідно з абзацом 2 пункту 95 Положення №1153/2008 військовослужбовець, який був призначений на нижчу посаду у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, у подальшому призначається на посаду, що є рівнозначною або, за умови перебування у резерві, вищою за посаду, яку військовослужбовець заміщував до переміщення, без додержання принципу послідовності та без урахування строку перебування на посаді, на яку він був призначений у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що за результатами проведеного в 2021 році оцінювання ОСОБА_1 набрала 37 балів та отримала висновок «Займаній посаді відповідає. Доцільно залишити на займаній посаді», в резерв кандидатів для просування по службі номенклатури призначення начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону не включена (а.с.33-38).

На виконання вимог директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 27.07.2021 №Д-321/3/ДСК (з урахуванням змін, відповідно до директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.11.2021 №Д-321/7/дск) Військово-медичному клінічному центру Західного регіону надіслано переліки змін до штату згідно додатку (а.с.28,29).

Відповідно до Переліку змін №27/293 (Військово-медичний клінічний центр Західного регіону) в Управлінні/медична частина виведено посаду «головна медична сестра» з військовим званням «старший сержант» та введено посаду «головна медична сестра» з військовим званням «головний сержант»; в клініці амбулаторно-поліклінічної допомоги виведено посаду «старша медична сестра» з військовим званням «сержант» та введено посаду «старша медична сестра» з військовим званням «старший сержант» (а.с.30-32).

На підставі спільної директиви МО України та ГК ЗС України 02.11.2021 №Д-321/7/дск відповідно до Переліку змін №27/293 начальник військово-медичного клінічного центру Західного регіону 18.02.2022 затвердив План переміщення військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 на посади номенклатури призначення начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону.

На підставі цього Плану посада «старша медична сестра клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги, ШПК «старший сержант»» з 21.02.2022 підлягала комплектуванню кандидатурою ОСОБА_1 (а.с.39-40).

Відповідач у письмових поясненнях вказує, що посада позивача «головна медична сестра» зі штатною посадовою категорією «старший сержант» була скорочена, а оскільки позивач не зарахована до Резерву кандидатів для просування по службі на посаду головної медичної сестри, то підстав для призначення позивача під час проведення організаційних заходів на вищу посаду не було, рівнозначних посад введено не було, а тому позивача призначено на нижчу посаду. Вказано, що за штатною посадовою категорією така посада була рівнозначною до посади, яку перед цим займала позивач.

Суд апеляційної інстанції такі аргументи вважає обґрунтованими, з огляду на наступне.

Наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Інструкція №170) відповідно до пункту 4.1 розділу IV якої призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі здійснюються за результатами оцінювання на підставі Резерву кандидатів для просування по службі (далі Резерв для просування по службі), Плану переміщення по службі з числа військовослужбовців (далі План переміщення на посади), подань, службових документів, визначених підпунктом 5 пункту 1.5, пунктом 1.6 розділу І цієї Інструкції (якщо в умовах воєнного часу неможливо оформити подання), та клопотань посадових осіб, а також рішень колегіальних органів, утворених відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 4.3 розділу IV Інструкції №170 за результатами щорічного оцінювання під час підготовчого періоду до нового навчального року до 30 листопада в кадрових органах і штабах військових частин складаються: проект Плану переміщення на посади, які належать до номенклатури призначення командира військової частини; Списки військовослужбовців, які оцінені до призначення на посади, переміщення по службі (додаток 13) наказами вищих посадових осіб за номенклатурою призначення (далі - Список військовослужбовців до переміщення).

Резерв для просування по службі на посади номенклатури призначення командира військової частини затверджує командир з`єднання, до складу якого входить військова частина, або керівник органу військового управління, якому військова частина підпорядкована. Резерв для просування по службі та План переміщення на посади номенклатури призначення командира військової частини є підставою для видання відповідних наказів по особовому складу щодо призначення військовослужбовців на посади.

Військовослужбовці, включені до Резерву для просування по службі, призначаються на вищі посади з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності вимогам до кандидатів на посади, визначеним паспортом військової посади (додаток 5) (пункт 4.5 розділу IV Інструкції №170).

Пунктом 4.7 Інструкції №170 встановлено, що резерв для просування по службі складається для професійного розвитку та управління кар`єрою військовослужбовців, створення підготовленого кадрового потенціалу для комплектування військових посад у порядку просування військовослужбовців по службі.

До Резерву для просування по службі зараховуються військовослужбовці, які за результатами діяльності оцінені загальною оцінкою «відмінно». Під час складання проекту Резерву для просування по службі у разі відсутності кандидатів на типові посади відповідні служби персоналу до Резерву включають також військовослужбовців, які за результатами діяльності оцінені із загальною оцінкою «добре».

До Резерву для просування по службі також мають зараховуватися особи сержантського і старшинського складу, які плануються до призначення на посади молодшого офіцерського складу, а також особи рядового складу, які плануються до призначення на посади сержантського і старшинського складу.

Резерв для просування по службі складається за військовими званнями, типовими посадами та існуючими спеціальностями. На кожну типову посаду за військовим званням має бути зарахована така кількість кандидатів, яка забезпечила б до наступного комплексного, а в особливий період - щорічного оцінювання, комплектування вакантних посад та посад, що плануються до вивільнення протягом року. Кандидати зараховуються до Резерву для просування по службі за рейтинговим принципом у порядку отриманої суми балів за критеріями службової діяльності, визначеними оцінними картками (додатки 13, 15). У разі рівних показників суми балів перевага в рейтингу надається військовослужбовцю, який більше відповідає вимогам до кандидатів на типову посаду. Безпосередньо перед прийняттям кадрових рішень рейтинг кандидатів для просування по службі уточнюється службою персоналу з урахуванням відповідності вимогам до кандидатів на посади, визначеним паспортами військових посад (додаток 5), рекомендацій атестаційних комісій, рішень комісій з відбору кандидатів для просування по службі і результатів періодичного оцінювання у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не була включена у Резерв кандидатів для просування по службі номенклатури призначення начальника ВМКЦ Західного регіону, затв. 25.01.2022, оскільки за результатами щорічного оцінювання 2021 року набрала 37 балів. Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 відповідає займаній посаді, її доцільно залишити на цій посаді, а не просувати по службі.

В результаті проведених реорганізаційних заходів в ВМКЦ Західного регіону введено посаду з такою ж назвою, яку попередньо займала позивач («головна медична сестра»), проте вищу стосовно попередньої, оскільки така заміщається штатно-посадовою категорією «головний сержант», а не «старший сержант».

Системний аналіз вказаних законодавчих положень та фактичних обставин справи, дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що оскільки просування по службі військовослужбовців здійснюється за рейтинговим принципом та за умови перебування військовослужбовця у резерві, тоді як позивач не була включена у Резерв кандидатів для просування по службі номенклатури призначення начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, затвердженого Начальником Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 25.01.2022, оскільки за результатами щорічного оцінювання набрала 37 балів та залишена на займаній посаді, а тому у відповідача не було правових підстав для призначення позивача на посуду «головної медичної сестри».

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що рівнозначними слід вважати посади за умови рівності штатних категорій, тоді як відповідно до нового штатного розпису посада «головної медичної сестри» відповідала штатно-посадовій категорії «головний сержант», а тому не могла вважатись рівнозначною посадою до займаної ОСОБА_1 .

В свою чергу, військове звання «головний сержант» позивачу присвоєно 30.12.2021 не у зв`язку з займаною посадою, а в порядку переатестації відповідно до Порядку проведення у Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту переатестації військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу у військових званнях, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.05.2020 №149, оскільки попереднє рівноцінне військове звання «старшина» скасовано. З 1 жовтня 2020 року відповідником званню «старшини» у Збройних Силах України стало звання «головний сержант».

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин та нормативно-правового регулювання, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що приймаючи оскаржуваний наказ відповідач діяв правомірно, обґрунтовано та безсторонньо, на підстав та в межах законодавчо наданих повноважень, оскаржуваний наказ сформований чітко, не має подвійного тлумачення, виданий в межах компетенції відповідної службової особи, за своїм змістом не суперечить чинному законодавству, не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, що свідчить про правомірність останнього.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви правомірності винесення оскаржуваного наказу, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у справі №380/5479/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич