Справа № 160/18902/22
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
28 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, у якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років період навчання в Дніпропетровському педагогічному училищі з 01.09.1989 по 27.06.1991 року що складає 1 рік 9 місяців 27 дня;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" частини першої статті 55 Закону № 1788-ХІІ в редакції від 09.12.2012 року, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019, починаючи з 03 листопада 2022 року.
Ухвалою від 02 грудня 2022 року суд залишив позовну заяву без руху, надав строк для усунення недоліків шляхом подання до суду уточненого адміністративного позову з визначенням складу відповідачів у справі та змістом позовних вимог до кожного відповідача (відповідачів) у справі.
На виконання вимог ухвали від 02 грудня 2022 року позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом шляхом подання до суду уточненого адміністративного позову, у якому позивач визначив у якості відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фону України в Чернівецькій області зарахувати до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, період навчання в Дніпропетровському педагогічному училищі з 01.09.1989 по 27.06.1991, що складає 1 рік 9 місяців 27 дня;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фону України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» частини першої статті 55 Закону №1788-ХІІ в редакції від 09.12.2012, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 «2-р/2019, починаючи з 03 листопада 2022 року.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що за результатами розгляду заяви про призначення пенсії за вислугу років Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відмовило у призначенні пенсії позивачу з підстав відсутності спеціального стажу. Вказує, що відповідач протиправно не врахував до спеціального стажу період навчання в Дніпропетровському педагогічному училищі, вважає з 01.09.1989 по 27.06.1991 за фаховою кваліфікацією вихователь дитячого садка. Неврахування навчання до спеціалізованого стажу, що дає право на пенсію за вислугу років в Дніпропетровському педагогічному училищі, вважає необґрунтованими, оскільки відповідач застосував нові положення Закону №1058-VІ, в якому передбачено зарахування періоду навчання в училищах до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, до правовідносин, які виникли до набрання чинності цим законом. Пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах о підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Вважаючи прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років протиправним, позивач просить задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.
У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України це справа є справою незначної складності та згідно із ст. ст. 257, 263 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно із ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
03 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком надавши всі необхідні документи.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Заява від 03 листопада 2022 року про призначення пенсії за віком позивачу відпрацьовувалась по принципу єдина черга та автоматизованим шляхом потрапила на відпрацювання до спеціалістів головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.
Позивач не погодилась із рішенням відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років звернулась до суду з позовною заявою.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до п. 2-1 Прикінцевих і перехідних положень № 1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Пунктом «е» ст. 55 Закону № 1788-XII з врахуванням змін, внесених Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII) та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII (далі - Закон № 911-VIII), передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема в період з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців, в період з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.
Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 року № 2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст. 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII та № 911-VIII.

З дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення положення п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону № 1788-XII діють в первісній редакції, чинній до внесення описаних вище змін, а саме цією нормою встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909).

Згідно із розділом 1 Переліку № 909 робота на посадах учителя або вихователя загальноосвітнього навчального закладу дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , виданої 05 серпня 1991 року, остання працювала:

01.08.1991 по 23.08.1994 вихователь в я/с №4;

24.08.1994 по 31.08.2021 - вчителем початкових класів Лозівської гімназії Петропавлівського ліцею №2 Петропавлівської селищної ради.

На день звернення до органу Пенсійного фонду вона пропрацювала на посадах учителя або вихователя, що дає право на призначення пенсії за вислугу років - 26 років 2 місяців 11 днів, що визнає відповідач.

Разом з тим пенсійним органом не зараховано до спеціального стажу ОСОБА_1 період її навчання в Дніпропетровському педагогічному училищі з 01.09.1989 по 27.06.1991 за спеціальністю «дошкільне виховання», кваліфікація: вчитель дитячого садка, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_3 .

Згідно із пунктом 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110) до трудових книжок за місцем роботи вноситься окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів зокрема, записи про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті, тощо), у вищих навчальних закладах та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).

Згідно із Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою KM України від 12 серпня 1993 року № 637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до пункту «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Частино першою статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» передбачено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Наведене доводить, що період навчання позивача в Дніпропетровському педагогічному училищі, відповідно до норм п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР необхідно зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , оскільки вона прийнята на роботу за спеціальністю в період, що не перевищує трьох місяців, і цей період навчання підтверджується дипломом про здобуття освіти.

Водночас позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком задоволенню не підлягають, оскільки суд не може підміняти пенсійний орган, і на власний розсуд розраховувати пільговий чи страховий стаж. Задоволення зазначених вимог свідчитиме про втручання у дискреційні повноваження пенсійного органу, що є неприпустимим.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання щодо зарахування стажу.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, з урахуванням положень ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 листопада 2022 року про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням позиції суду, викладеної у рішенні, та зарахованим стажем роботи даним судовим рішенням.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відтак, даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивач при зверненні до суду сплатив судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду, в розмірі 1984,80 грн., що документально підтверджується квитанцією № від 16.11.2022 року та квитанцією 0 від 16.11.2022 року.

Оскільки задоволено основну позовну вимогу, сплачений судовий збір за подання позову до суду в сумі 992,40 грн. потрібно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м. Чернівці, Центральна площа, 3, ) про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 47 від 09.11.2022 про відмову про призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 листопада 2022 року про призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням до спеціального стажу період навчання в Дніпропетровському педагогічному училищі з 01.09.1989 по 27.06.1991.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м. Чернівці, Центральна площа, 3, документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1984,80 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В. брала участь у підготовці для підтримання кваліфікації суддів з 20.02.2023 року по 24.02.2023 року та перебувала у щорічній відпустці з 27.02.2023 року по 01.03.2023 року.

Повний текст рішення суду складено 07.03.2023 року.

Суддя С.В. Ніколайчук