Справа № 440/14742/21
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 березня 2023 року

м. Київ

справа № 440/14742/21

адміністративне провадження № К/990/6926/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року в справі №440/14742/21 за позовом ОСОБА_1 до Карлівської міської ради Полтавської області, Виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області, тимчасово виконуючого обов`язки голови Карлівської міської ради Полтавської області Стовбуна Олега Леонідовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: державний реєстратор Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Полтавської області про визнання протиправними та скасування рішень і розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування реєстраційної дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення 6 позачергової сесії VІІІ скликання Ради від 12 серпня 2021 року "Про дострокове припинення повноважень Карлівського міського голови ОСОБА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати рішення 6 позачергової сесії VІІІ скликання Ради від 28 вересня 2021 року "Про внесення змін до кількісного та персонального складу Виконавчого комітету Карлівської міської ради" в частині виведення ОСОБА_1 зі складу Виконавчого комітету Ради;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження т.в.о. Карлівського міського голови №422 від 04 жовтня 2021 року "Про звільнення та проведення розрахунку по виплаті заробітної плати ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді Карлівського міського голови;

- стягнути з Ради (після уточнень вимог - з Виконавчого комітету Ради) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 жовтня 2021 року;

- скасувати реєстраційну дію - державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу №015000264 щодо зміни керівника або відомостей про керівника Ради та відомостей про осіб, які можуть вчиняти дії від її імені, вчинену 21 вересня 2021 року в Єдиному державному реєстрі державним реєстратором Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Сидоренком О.Г.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача державного реєстратора Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Полтавської області.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року, позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини сьомої статті 46, статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), статті 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року № 93-IV (далі - Закон № 93-IV).

Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Зі змісту рішень судів попередніх інстанцій, оприлюднених в Єдиному державному реєстрі судових рішень слідує, що підставою позовних вимог було, на думку позивача, протиправне рішення 6 позачергової сесії VІІІ скликання Ради від 12 серпня 2021 року «Про дострокове припинення повноважень Карлівського міського голови ОСОБА_1 », яким вирішено достроково припинити повноваження Карлівського міського голови ОСОБА_1 та звільнити його з указаної посади на підставі пункту 3 частини третьої статті 26, частини другої статті 79-1 Закону № 280/97-ВР у зв`язку з незабезпеченням здійснення наданих повноважень.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції зазначив, що зважаючи на чисельні порушення позивачем на посаді Карлівського міського голови приписів статті 46 Закону №280/97-ВР та статті 19 Закону № 93-IV, а також на дотримання процедури прийняття спірного рішення, суди дійшли висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо його протиправності.

При цьому, як слідує із оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій, суди врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26 червня 2019 року у справі №1640/3394/18, від 22 квітня 2020 року у справі №360/2169/19, у яких викладалися висновки у справах за подібними правовідносинами щодо застосування статей 46, 79 Закону №280/97-ВР.

З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

Посилання на приписи статті 242 КАС України не підміняє визначення таких підстав касаційного оскарження.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.

При цьому, суд касаційної інстанції звертає увагу, що в попередній ухвалі Верховного Суду від 07 лютого 2023 року про повернення касаційної скарги скаржнику надавалися вичерпні роз`яснення щодо зазначення підстав касаційного оскарження та умов за яких подається касаційна скарга на підставі визначених частиною четвертою статті 328 КАС України пунктів.

Однак при поданні цієї касаційної скарги скаржником не взято до уваги роз`яснення щодо вимог, яким має відповідати касаційна скарга в частині визначення підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року в справі №440/14742/21 за позовом ОСОБА_1 до Карлівської міської ради Полтавської області, Виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області, тимчасово виконуючого обов`язки голови Карлівської міської ради Полтавської області Стовбуна Олега Леонідовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: державний реєстратор Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Полтавської області про визнання протиправними та скасування рішень і розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування реєстраційної дії - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяЛ.О. Єресько