Справа № 120/4937/22
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4937/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук К.О.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

08 березня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 25 червня 2021 року позивача нагороджено Почесною грамотою Верховної Ради України за особливі заслуги перед Українським народом. 11 лютого 2022 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною". Проте відповідач листом від 10 червня 2022 року повідомив, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за особливі заслуги перед Україною від 16 лютого 2022 року № 16, оскільки нагородження Почесною грамотою Верховної Ради України за особливі заслуги перед Українським народом не визначено Законом України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" як підставу для встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною. Не погодившись із таким рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з позовом із вимогами визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у встановленні надбавки в розмірі, визначеному статтею 5 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", а також зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з врахуванням надбавки за особливі заслуги перед Україною.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до розпорядження Голови Верховної Ради України від 25 червня 2021 року № 476-к за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, сприяння зміцненню патріотичного духу в суспільстві ОСОБА_1 нагороджено Почесною грамотою Верховної Ради України.

11 лютого 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою щодо здійснення перерахунку призначеної йому пенсії за віком відповідно до пункту 6 статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" в розмірі 20 - 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

За результатами розгляду такої заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 16 лютого 2022 року прийняло рішення № 16 про відмову у призначенні пенсії за особливі заслуги перед Україною з огляду на те, що нагородження Почесною грамотою Верховної Ради України не визначено Законом України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" як підставу для встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Не погодившись із такою відмовою, позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Особливості встановлення громадянам, які мають значні заслуги у сфері державної, громадської або господарської діяльності, досягнення у галузі науки, культури, освіти, охорони здоров`я, фізичної культури і спорту тощо, пенсій за особливі заслуги перед Україною врегульовано Законом України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" (далі - Закон).

Статтею 1 Закону передбачено, що пенсії за особливі заслуги перед Україною встановлюються громадянам України:

1) Героям України, особам, нагородженим орденом Героїв Небесної Сотні, Героям Радянського Союзу, Героям Соціалістичної Праці, особам, нагородженим орденом Леніна, орденом Слави трьох ступенів, орденом Трудової Слави трьох ступенів, чотирма і більше медалями "За відвагу", чотирма і більше орденами України та колишнього Союзу РСР, повним кавалерам ордена "За службу Родине в Вооруженних Силах СССР", особам, відзначені" почесним званням України, колишніх Союзу РСР та Української РСР "народний";

2) ветеранам війни, нагородженим за бойові дії орденом, медаллю "За відвагу" або медаллю Ушакова, незалежно від часу нагородження;

3) Видатним спортсменам - переможцям Олімпійських та Паралімпійських ігор, Всесвітніх ігор глухих, чемпіонам і рекордсменам світу та Європи;

4) космонавтам, які здійснили політ у космос, членам льотно-випробувальних екіпажів літаків;

5) народним депутатам України, депутатам колишніх Союзу РСР та Української РСР, членам Кабінету Міністрів України та Уряду колишньої Української РСР;

6) особам, відзначеним почесним званням України, колишніх Союзу РСР та Української РСР "заслужений", державними преміями України, колишніх Союзу РСР та Української РСР, нагородженим одним із орденів України або колишнього Союзу РСР, Почесною грамотою Президії Верховної Ради Української РСР або Грамотою Президії Верховної Ради Української РСР, а також особам, яким до 01 січня 1992 року було встановлено персональні пенсії союзного чи республіканського значення;

7) депутатам - всього чотирьох і більше скликань Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад, районних, районних у містах, міських рад міст обласного значення в Україні та в колишній Українській РСР;

8) матерям, які народили п`ятеро і більше дітей та виховали їх до шестирічного віку. Якщо у разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав виховання дітей до зазначеного віку здійснювалося батьком, право на пенсію за особливі заслуги надається батьку. При цьому враховуються діти, усиновлені в установленому законом порядку.

Відповідно до статей 2 та 3 Закону пенсії за особливі заслуги встановлюються територіальним органом Пенсійного фонду України.

За цим Законом встановлюються пенсії: за віком; по інвалідності; у разі втрати годувальника; за вислугу років.

Пенсії за особливі заслуги встановлюються громадянам, зазначеним у статті 1 цього Закону, які мають право на пенсію за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника та за вислугу років відповідно до закону (стаття 4 Закону).

Згідно із статтею 5 Закону розмір пенсії за особливі заслуги встановлюється у відсотковому відношенні від 20 % до 40 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, залежно від заслуг особи.

Відтак для встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною особа, що звернулася за призначенням такої пенсії, повинна належати до однієї з категорій громадян, що визначені статтею 1 Закону.

Колегія суддів зазначає, що статтею 1 Закону визначено вичерпний перелік осіб, яким пенсійний орган вправі встановити пенсію за особливі заслуги. Такий перелік не може бути піддано розширеному тлумаченню.

Водночас, на думку позивача, нагородження його Почесною грамотою Верховної Ради України є підставою для встановлення йому пенсії за особливі заслуги, адже у пункті 6 статті 1 Закону йдеться про осіб, що нагороджені Почесною грамотою Президії Верховної Ради Української РСР або Грамотою Президії Верховної Ради Української РСР.

Колегія суддів вважає, що такі доводи є помилковими, адже перелік осіб, яким встановлюється така пенсія, є чітко визначеним статтею 1 Закону та вичерпним, а тому не може піддаватися розширеному тлумаченню.

За таких обставин, оскільки особи, що нагороджені Почесною грамотою Верховної Ради України, не згадуються у статті 1 Закону, тому відповідач цілком обгрунтовано відмовив позивачеві у встановленні пенсії за особливі заслуги.

Посилання позивача на статтю 3 Закону України "Про правонаступництво України" є безпідставним, оскільки цією нормою лише поширено дію законів Української РСР та інших актів, що ухвалені Верховною Радою Української РСР на території України як таких, що не суперечать законам України, що ухвалені після проголошення незалежності України.

А тому такі аргументи позивача не спростовують доводів відповідача про відсутність підстав для встановлення позивачеві пенсії за особливі заслуги, оскільки позивач не належить до жодної категорії осіб, що наведені у статті 1 Закону.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову в призначенні позивачеві пенсії за особливі заслуги перед Україною, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.