Справа № 420/9617/22
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/9617/22
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправними та скасувати накази командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2022 р. № 532 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», від 22.06.2022 р. № 568 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

В обґрунтування позову зазначалось, що при вирішенні питання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності службове розслідування у Військовій частині НОМЕР_1 не проводилося, пояснення ані від позивача, ані від командира Військової частини НОМЕР_2 не відбиралися. Позивач також зазначив, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду суб`єктом владних повноважень не було враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка позивача як військовослужбовця, тривалість проходження військової служби, рівень знань про порядок служби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року, ухваленого в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м. Одеса позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Військова частина НОМЕР_1 надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що позивачем було вчинено дисциплінарний проступок, а саме позивач не прибув до юридичної служби ВЧ НОМЕР_1 06.06.2022 р., 20.06.2022 р., та не виконав жодного обов`язку встановленого ст. 37, 38 Статуту Внутрішньої служби, тому на думку апелянта його правомірна притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Апелянт стверджує, що вибір одного із багатьох видів дисциплінарних стягнень передбачених Дисциплінарним статутом є правом відповідача, він самостійно обрав одне з кількох юридично допустимих рішень, тобто те, яке він вважав найкращим враховуючи обставини та наслідки скоєння дисциплінарного правопорушення.

Як на окрему підставу для задоволення апеляційної скарги апелянт вказує, що позивачем пропущено строк оскарження наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 532 від 09.06.2022, а суд у цій частині не надав взагалі будь-якої оцінки.

Позивач відзив на апеляційну скаргу до суду не надав.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23.03.2022 позивач « 12» березня 2022 року прибув для проходження служби, з « 12» березня 2022 зарахований на всі види забезпечення, призначений на посаду помічника командира бригади з правової роботи начальником юридичної служби військової частини НОМЕР_2 та вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2022 № 532 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за не виконання наказу командира військової частини НОМЕР_2 , не прибуття до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , порушення вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана». У вказаному наказі встановлено, що з метою якісного опрацювання та виконання вимог командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2022 № 1/272, командир військової частини НОМЕР_2 наказав позивачу прибути 06.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 для вирішення проблемних питань проведення заходів з примусового відчуження та вилучення майна, які виникли в військовій частині НОМЕР_2 . При цьому, позивач не виконав наказ командира військової частини НОМЕР_2 , а саме не прибув 06.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2022 № 568 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за не прибуття до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , порушення вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана». У вказаному наказі встановлено, що з метою якісного опрацювання та виконання вимог командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2022 № 856/кол, позивачу було визначено прибути 20.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 для вирішення проблемних питань, які виникли в військовій частині НОМЕР_2 щодо організації роботи з підготовки документів по створенню добровольчих формувань територіальних громад. При цьому, позивач не прибув 06.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2022 № 631 «Про виправлення описки в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2022 № 568» наказано в абзаці третьому констатуючої частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2022 № 568 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» цифри « 06.06.2022» вважати цифрами « 20.06.2022».

Не погоджуючись із вищевказаними наказами, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що призначення службового розслідування є правом, але не обов`язком особи, яка приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, однак з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка, що не було зроблено відповідачем.

Крім того, судом було вказано, що при обранні виду дисциплінарного стягнення відповідач не дослідив попередню поведінку позивача, тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, характер та обставини вчинення дисциплінарного правопорушення та визначено вид дисциплінарного стягнення без дослідження таких обставин.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

- бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту. Так, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (пункт 83 Дисциплінарного Статуту). Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (пункт 84 Дисциплінарного Статуту).

На підставі вищевиклаеного колегія суддів приходить до висновку, що підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

При цьому, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок є дискреційними повноважень суб`єкта його накладення, положення наведеного законодавства, не містять жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співрозмірного з вчиненим нею проступком та з урахуванням обставин його скоєння.

Відповідно до статей 47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (із змінами), з метою приведення актів Міністерства оборони України у відповідність до вимог законодавства, наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Відповідно розділу ІІ Порядку №608, службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Враховуючи наведені положення Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що призначення службового розслідування є правом, але не обов`язком особи, яка приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23.03.2022 позивач « 12» березня 2022 року прибув для проходження служби, з « 12» березня 2022 зарахований на всі види забезпечення, призначений на посаду помічника командира бригади з правової роботи начальником юридичної служби військової частини НОМЕР_2 та вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2022 № 532 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за не виконання наказу командира військової частини НОМЕР_2 , не прибуття до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , порушення вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана». У вказаному наказі встановлено, що з метою якісного опрацювання та виконання вимог командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2022 № 1/272, командир військової частини НОМЕР_2 наказав позивачу прибути 06.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 для вирішення проблемних питань проведення заходів з примусового відчуження та вилучення майна, які виникли в військовій частині НОМЕР_2 . При цьому, позивач не виконав наказ командира військової частини НОМЕР_2 , а саме не прибув 06.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 (а.с.6-7).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2022 № 568 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за не прибуття до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , порушення вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана». У вказаному наказі встановлено, що з метою якісного опрацювання та виконання вимог командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2022 № 856/кол, позивачу було визначено прибути 20.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 для вирішення проблемних питань, які виникли в військовій частині НОМЕР_2 щодо організації роботи з підготовки документів по створенню добровольчих формувань територіальних громад. При цьому, позивач не прибув 06.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 (а.с.8-9).

Колегією суддів дослідивши вищезазначені накази встановлено, що під час прийняття наказу № 532 від 09.06.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відповідач зазначає про не виконання позивачем наказу командира військової частини НОМЕР_2 , а саме не прибуття 06.06.2022 до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, слід звернути увагу, що у оскаржуваному наказі позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання наказу саме командира військової частини НОМЕР_2 , тобто безпосереднього начальника позивача.

З огляду на матеріали справи суд встановив, що відповідно до іншого наказу командира військової частини НОМЕР_2 , тобто також свого безпосереднього начальника від 06.06.2022 № 74 вважати таким, що вибули: у відрядження: підполковника юстиції ОСОБА_2 , помічника командира бригади з правової роботи начальника служби, в м. Доброслав, до військової частини НОМЕР_3 , для надання правової допомоги в службових розслідуваннях. Термін відрядження « 2» доби з 06 червня по 07 червня 2022 року (а.с.13).

На підтвердження перебування у вказаному відрядженні позивач також надав Посвідчення про відрядження від 06.06.2022 № 142.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції про те, що фактично 06.06.2022 безпосередній начальник позивача, командир військової частини НОМЕР_2 , віддав два накази позивачу, які перешкоджають виконанню один одному, а саме щодо прибуття до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 та вибуття у відрядження в АДРЕСА_1 , до військової частини НОМЕР_3 , а тому наявність чи відсутність події правопорушення, характер та ступінь вини позивача у даному випадку є спірними та потребували додаткового дослідження з боку відповідача.

Крім того, щодо наказу від 22.06.2022 № 568 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» встановлено, що згідно зазначеного наказу відповідач притягнув до дисциплінарної відповідальності та наклав дисциплінарне стягнення «сувора догана» на позивача за не прибуття до юридичної служби 20.06.2022.

Судом встановлено, що позивач звертаючись до суду з позовом наголошував на тому, що його не викликали до ВЧ НОМЕР_1 20.06.2022 р. та відповідних наказів про прибуття до 20.06.2022 р. до юридичної служби ВЧ НОМЕР_1 він не отримував.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи встановила, що відповідачем а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів повідомлення ОСОБА_1 належним чином про необхідність прибути 20.06.2022 до юридичної служби ВЧ НОМЕР_1 .

Апелянт в свою чергу до відзиву на позовну заяву надав до суду копії сторінок журналу реєстрації телеграм, телефонограм, де зазначено: номер телеграми: телефонограма 10:42 год 20.06.2022; короткий зміст телеграми: Чумакову прибути до юридичної служби в/ч НОМЕР_1 20.06.2022; кому адресується: ОСОБА_3 ; хто підписав: ОСОБА_4 . (а.с.37-39, 42-51 ).

Також, на підтвердження вказаних обставин відповідач надає скріншоти з месенджеру, з яких вбачаються наступні відомості: «Ви телефонували Граніт 20 черв. 10:42», однак колегія суддів зазначає, що вказаний скріншот не підтверджує, що телефонограму передавав саме відповідач, саме позивачу, тривалість вказаної розмови та її зміст (а.с.39).

Крім того, зі скріншоту вбачається, що номер телефону абонента «Граніт»: НОМЕР_4 , проте відповідач не довів, що вказаний номер належить саме позивачу, оскільки в позовній заяві позивач зазначає інший номер засобу зв`язку: НОМЕР_5 .

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком особи, яка приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Однак з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка згідно до згідно розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, що не було зроблено відповідачем.

Під час службової перевірки встановлюються: особа, яка вчинила дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни; обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни; не виконані або неналежно виконані військовослужбовцем розпорядження, доручення, вказівки начальників, службові обов`язки; наявність чи відсутність події, з приводу якої призначалась перевірка.

В даному випадку, відповідач, застосовуючи до позивача дисциплінарні стягнення у вигляді суворої догани, не провів ані службової перевірки, ані службового розслідування з метою з`ясування обставин правопорушення або порушення виконавської дисципліни; наявність чи відсутність події вчинення правопорушення.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не здійснив жодних заходів для встановлення та перевірки факту порушення позивачем військової дисципліни.

Вважаючи, що вину позивача у вчиненні правопорушення повністю доведено та підтверджено, відповідач без проведення службової перевірки, без відібрання пояснень у позивача та з`ясування обставин порушення ним дисципліни, прийнято оскаржувані накази від 09.06.2022 №532 та від 22.06.2022 № 568, згідно яких на позивача накладено дисциплінарні стягнення у вигляді суворої догани, при цьому колегія суддів наголошує, що вчинення таких дій має бути перевірене та доведене у встановленому чинним законодавством порядку.

На думку колегії суддів, накази від 09.06.2022 №532 та від 22.06.2022 № 568 не відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, оскільки прийняті необґрунтовано, тобто не з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Таким чином, судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено наявність ознак дисциплінарного проступку в діях позивача з тих міркувань, що характер та ступінь вини позивача у даному випадку є досить спірними, а відповідачем додатково вказані обставини належним чином не перевірялися.

Крім того, правильним є висновок суду першої інстанції і в тій частині, що при обранні виду дисциплінарного стягнення відповідач не дослідив попередню поведінку позивача, тривалість його військової служби, рівень знань про порядок служби, характер та обставини вчинення дисциплінарного правопорушення, а вид дисциплінарного стягнення визначено без дослідження таких обставин.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що такі докази не були також надані ним і до суду апеляційної інстанції, що свідчить про необґрунтованість доводів апелянта в цій частині, тому такі підлягають відхиленню.

Також, в апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що позивачем пропущено місячний строк на оскарження наказу від 09.06.2022 № 532, а судом першої інстанції не було надано цьому оцінку.

З цього питання колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що статтею 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Вказаний строк обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно листа ТВО начальника штабу заступника командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2022 № 2/464 позивача викликано у юридичну службу військової частини НОМЕР_1 12.06.2022р. на 10:00, при цьому підставою для виклику позивача в листі зазначається «на виконання вимог командира ВЧ НОМЕР_1 від 09.06.2022 р. №532» та, як зазначає позивач, саме 12.06.2022, після прибуття до юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , він ознайомився з спірним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2022 № 532 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (а.с.10).

Враховуючи наведене, судова колегія встановила, що позивач з наказом від 09.06.2022 № 532 ознайомився 12.06.2022, а до суду звернувся 12.07.2022, тобто в межах місячного строку звернення до суду із вказаним позовом, апелянт в свою чергу не надав до суду доказів, що позивач ознайомився із таким наказом раніше.

При цьому, зазначене питання було вирішено судом першої інстанції та ухвалою суду від 24.10.2022 р. в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та скасувати накази №532 від 09.06.2022р., №568 від 22.06.2022 в частині позовних вимог відмовлено, чим спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було надано оцінку питанню пропуску позивачем строку звернення до суду.

З урахуванням вищевказаного та за відсутності наведення достатніх фактичних і юридичних мотивів прийнятих спірних наказів колегія суддів дійшла висновку про те, що такі накази є протиправними, а тому вірно скасовані судом першої інстанції.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька