Справа № 495/9835/22
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

09 березня 2023 р.м. ОдесаСправа № 495/9835/22

Суддя П`ятого апеляційного адміністративного суду Єщенко О.В., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2022 року по справі №495/9835/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2022 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

На зазначене рішення суду Білгород-Дністровський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області подав апеляційну скаргу.

Вивчивши апеляційну скаргу, суддя вважає, що скарга має бути залишена без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Проте апеляційна скарга вказаним вимогам не відповідає, оскільки до скарги не додано документ про оплату судового збору.

Слід зазначити, що згідно із п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у сумі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, предметом спору у цій справі є протиправність накладення адміністративного стягнення згідно постанови Серії БАД №666117 від 24.11.2022 року.

Апеляційний суд враховує, що згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 13 грудня 2016 року по справі №21-1410а16, відповідно до положень ст. 287 КУпАП у поєднанні із ч. 4 ст. 288 цього Кодексу у разі прийняття уповноваженим органом державної влади чи його посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (проступку), передбаченого КУпАП, суб`єкти, яким цим Кодексом надано право оскарження, можуть її оскаржити і звільняються від сплати платежу, який має справлятися за подання позовної заяви, скарги у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) чи до суду.

За системного та нормативного підходу до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Верховний Суд України вказав на те, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст. 287, 288 КУпАП, ст.ст. 2-4 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI позивач звільняється від сплати судового збору, а тому на цій підставі не повинен сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

Однаковою мірою це правило стосується і відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення.

Водночас, постановою від 18 березня 2020 року по справі №543/775/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від такого висновку Верховного Суду України, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Великою Палатою Верховного Суду вказано, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-УІ судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2481 грн.

За подання позовної заяви ставка судового збору становить 496,2 грн.

Таким чином, ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з урахуванням вимог п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року №3674-УІ становить 744,3 грн. (150% від 496,2 грн.).

Апеляційний суд враховує, що статтею 5 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI Білгород-Дністровський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області не звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, тому при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апелянт має додержуватись правил, встановлених п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-УІ.

В апеляційній скарзі, з посиланням на відсутність фінансових ресурсів, апелянтом ставиться питання про відстрочення оплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вказані положення адміністративного процесуального законодавства кореспондуються із приписами ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI.

Разом з цим, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI передбачено умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведені положення адміністративного процесуального законодавства та законодавства про судовий збір свідчать про те, що єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цих нормах дій є майновий стан заявника. Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Заявляючи клопотання про відстрочення оплати судового збору та посилаючись на неможливість привести апеляційну скаргу у відповідність до норм КАС України, апелянтом не підтверджуються належними і допустимими доказами обставини щодо відсутності у державного органу фінансових ресурсів і можливості провести оплату судового збору.

У тому числі, слід враховувати, що апелянт не входить до кола осіб, на яких поширюються правила ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI в частині відстрочення оплати судового збору.

Отже, підстави для задоволення клопотання та застосування судом приписів ст. 133 КАС України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI відсутні.

Також, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Водночас, апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Так, 28.12.2022 року у відкритому судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду першої інстанції.

За змістом оскаржуваного судового рішення, повний текст рішення суду складений у цей же день.

Із скаргою на судове рішення апелянт звернувся 28.02.2023 року (згідно штемпелю на конверті), тобто із пропуском десятиденного строку установленого ч. 4 ст. 286 КАС України.

В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про поновлення строку апеляційного оскарження.

В обґрунтування вказаних вимог зазначено, що повне судове рішення оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 22.02.2023 року, а тому звернення із скаргою протягом установленого строку з дня доведення змісту судового рішення відбулось з поважних причин.

Перевіривши доводи апелянта, апеляційний суд враховує, що апелянт не був присутнім під час оголошення судового рішення.

Водночас, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, вступна та резолютивна частини рішення оприлюднено 30.12.2022 року.

Повне судове рішення оприлюднено в Реєстрі 20.01.2023 року, чим спростовуються доводи апелянта, з огляду на терміни надіслання рішення суду до Єдиного державного реєстру судових рішень, про доведення повного рішення учаснику лише 22.02.2023 року.

Апелянтом не наводяться дані щодо фактичного вручення йому повного судового рішення і ці дані не підтверджуються документально.

Зазначене позбавляє апеляційний суд можливості встановити об`єктивні та поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч. 3 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, враховуючи норми Закону України «Про судовий збір» та процесуального законодавства, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху із наданням апелянту строку на усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання:

1) заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду;

2) оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 744,3 грн. на рахунок П`ятого апеляційного адміністративного суду №UA1015758; отримувач коштів: ГУК у м. Одесі/Приморський р-н/22030101, код ЄДРПОУ отримувача: 37607526, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030101 "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)"; відомча ознака "81" (Апеляційні адміністративні суди).

Керуючись ст.ст. 133, 169, 298 КАС України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про відстрочення оплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишити без руху.

Для усунення недоліків апеляційної скарги надати Білгород-Дністровському районному відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Роз`яснити Білгород-Дністровському районному відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, що не усунення недоліків апеляційної скарги в частині подання документу про оплату судового збору є підставою для повернення апеляційної скарги скаржнику.

Роз`яснити Білгород-Дністровському районному відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, що не подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших поважних причин пропуску строку є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: Єщенко О.В.