Справа № 280/4955/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2023 року м. Дніпросправа № 280/4955/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року (м. Запоріжжя, суддя Духневич О.С.) у справі № 280/4955/22

за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення штрафних санкцій,-

встановив:

У серпні 2022 року Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (далі позивач або скаржник) звернулось до суду із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просило стягнути з відповідача до державного бюджету штраф у розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня одержання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду: доказу направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача, доказу сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн. та заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України, в якій вказати підстави для поновлення строку, із відповідними доказами поважності причин пропуску строку.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви у справі № 280/4955/22 терміном 10 календарних днів з дня вручення ухвали про продовження процесуального строку для усунення недоліків, шляхом подання до суду: заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку, а також доказів поважності причин його пропуску.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.

Не погодившись із ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги позивача мотивовано, зокрема тим, що ухвали суду першої інстанції від 23.08.2022 та 26.09.2022 не містять роз`яснення, в який спосіб позивач повинен усунути недолік позовної заяви щодо надання суду доказів направлення адміністративного позову відповідачу, оскільки остання мешкає/здійснює господарську діяльність на окупованій території, де відділення Укрпошти не здійснюють свою діяльність. Скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги лист Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» вих. №021201-391-22, яким підтверджено факт наявності об`єктивних перешкод щодо надсилання рекомендованого листа відповідачу з позовною заявою. Звертає увагу, що строк звернення до суду сплив під час запровадження на території України воєнного стану, наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 26.02.2022 №20-кп встановлено з 28.02.2022 простій до стабілізації ситуації в Україні та припинення обставин, що викликали простій. Вважає, що відсутність організаційних та технічних умов під час воєнного стану (простою), є об`єктивними перешкодами, які унеможливили своєчасну реалізацію позивачем права на звернення до суду з позовом, а тому ці перешкоди є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

З огляду на це, скаржник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач, повідомлений відповідно до ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України про розгляд справи, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався, відзив на апеляційну скаргу позивача до суду не подав.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 адміністративний позов повернуто позивачу, оскільки позивач у встановлений судом строк вимоги ухвали про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви не виконано, недоліки позовної заяви не усунуто.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 15/2973/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 811/1664/18.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 51000,00 грн., який виник в результаті прийнятої 14.01.2022 позивачем постанови № 1 про накладення штрафу, за порушення відповідачем вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Відтак, згідно приписів ч.2 ст. 122 КАС позивач мав право звернутися до суду з позовом по 14.04.2022, тобто вже під час воєнного стану.

Однак, згідно дати поштового штампу на відправленні, в якому позов направлено до суду, позивач звернувся до суду 17.08.2022.

Колегія суддів зауважує, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

При вирішенні питання про поновлення процесуального строку судом не може не враховуватися, зокрема, коли збіг процесуальний строк (до введення воєнного стану чи під час воєнного стану, а якщо до введення воєнного стану, то як задовго до цієї події), яким чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з адміністративним позовом.

Так, позивачем подано до матеріалів справи наказ начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 26.02.2022 №20-кп, яким встановлено з 28.02.2022 простій до стабілізації ситуації в Україні та припинення обставин, що викликали простій. Інших доказів, які б підтвердили існування обмежень для своєчасного звернення до суду, позивачем до справи не подано.

Натомість, зі змісту заяви позивача про поновлення строку звернення до суду вбачається, що про припинення простою та запровадження дистанційної форми виконання посадових обов`язків працівникам відділу правового забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області повідомлено в період часу з травня по липень 2022 року.

Відтак, колегія суддів критично оцінює доводи скаржника щодо існування простою у Головному управлінні Держпродспоживслужби в Запорізькій області з травня 2022 року, а доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували існування простою позивача з травня по липень 2022 року, матеріали справи не містять.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем не було надано доказів, яким саме чином введення воєнного стану та простою вплинуло на його обов`язок своєчасно подати позов.

З цих підстав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом, не можуть вважатися поважними. Натомість, зворотні доводи скаржника є необґрунтованими та безпідставними.

Стосовно доводів скаржника щодо надання суду доказів направлення адміністративного позову відповідачу.

Приписами ч.2 ст.161 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Згідно приписів ч.1 та 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивачем, як суб`єктом владних повноважень, не додано до позовної заяви доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

В свою чергу, суд першої інстанції в ухвалі від 23 серпня 2022 року належним чином зазначив позивачу спосіб усунення вищевказаного недоліку позовної заяви, а саме шляхом подання до суду доказу направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача.

Відтак, вимоги ч.2 ст.169 КАС України судом першої інстанції виконані.

Апеляційний суд звертає увагу, що приписи КАС України не містять виключень, які б звільняли суб`єкта владних повноважень від обов`язку додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Тобто, лист Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» вих. №021201-391-22, яким підтверджено факт наявності об`єктивних перешкод щодо надсилання рекомендованого листа відповідачу з позовною заявою, жодним чином не звільняє позивача від виконання обов`язку, що встановлений приписами ч.2 ст. 161 КАС України, оскільки до процесуального закону не було внесено жодних змін. Натомість, позивач доказу направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача суду першої інстанції не надав.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у встановлений судом першої інстанції строк усунення недоліків позовної заяви скаржником не виконано, недоліки позовної заяви не усунуто.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі № 280/4955/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко