Справа № 160/16176/22
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 160/16176/22
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:
19.01.2023 ухвалою Одеського окружного адміністративного суду позовна заява ОСОБА_1 була повернута позивачеві.

Не погоджуючись з ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2023 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвала від 19.01.2023 постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, оскільки отримавши 12.12.2022 копію ухвали від 12.12.2022, представник позивача вчинив дії для з`ясування поштової адреси відповідача (наявна адреса місця знаходження відповідача на тимчасово окупованій території), та після з`ясування адреси місця знаходження відповідача йому була направлена копія позову 29.12.2022 та до суду першої інстанції надані відповідні докази через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 29.12.2022.

Апелянт зазначає, що не зважаючи на усунення ним недоліків позовної заяви, суд першої інстанції допустивши надмірним формалізм, постановив оскаржувану ухвалу про повернення позову. При цьому апелянт посилається на постанови ВС від 07.04.2021 у справі №280/5246/18, від 01.04.2021 у справі №140/8457/20, від 17.03.2021 у справі №280/2815/20, в яких ВС зазначив, що суд не має проявляти надмірний формалізм та непропорційність між застосованими заходами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права скаржника на судовий захист.

Апелянт вказує, що заява про усунення недоліків позову подана із запізненням на шість днів, але суд першої інстанції не врахував необхідність з`ясування поштової адреси відповідача та довготривалу відсутність світла, про що свідчить в тому числі і прийняття ухвали від 19.01.2023, а не в межах п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків позовної заяви.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 16.10.2022 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, представником позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 був поданий позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 30.01.2020 до 31.12.2020 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення за період з 01.01.2020 до 31.12.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 30.01.2021 до 25.10.2021 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення за період з 01.01.2021 до 25.10.2021 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 31.10.2022 Дніпропетровський окружний адміністративний суд матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 передав на розгляд Одеському окружному адміністративному суду за територіальною підсудністю (а.с. 18-19).

12.12.2022 ухвалою Одеського окружного адміністративного суду позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, шляхом надання належним чином оформленого позову відповідно до вимог ст. ст. 160, 161 КАС України (позивач до позову не додав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обчислення та виплати відповідачем грошового забезпечення з 30.01.2020 до 31.12.2020 та з 01.01.2021 до 31.12.2021 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого відповідно станом на 01.01.2020 та станом на 01.01.2021) та надання доказів направлення листом з описом поштового відправлення копії позову з доданими до нього додатками іншим учасникам справи, оскільки позов поданий в електронній формі (ч. 1 ст. 161 з урахуванням вимог ч.ч. 7-11 ст. 44 КАС України) (а.с. 26-28).

Відповідно до ч. 6 ст. 18 КАС України, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставляння.

Відповідно до ч. 7. ст. 251 КАС України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Відповідно до п. 5.8 розділу І «Загальні положення» Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищою Ради Правосуддя №1845/0/15-21 від 17.08.2021, «офіційна електронна адреса» це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.

04.09.2021 ВРП на сайті Судова влада оприлюднила оголошення про створення та забезпечення функціонування трьох підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку (https://court.gov.ua/press/news/1173657).

Таким чином, перебіг процесуального строку, початок яких пов`язаний з моментом вручення процесуального документу учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставляння документів до Електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», порядок використання якої затверджено наказом ДП «Центр судових сервісів» від 22.09.2021 №74-ОД.

Так, відповідно до матеріалів справи, копія ухвали суду першої інстанції від 12.12.2022 року була доставлена до Електронного кабінету представника позивача в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 12.12.2022 о 20:20 год.

Таким чином, документ вважається доставленим, врученим представнику позивача саме 13.12.2022, а не 12.12.2022 як зазначено в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

За приписами ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначається:

- недоліки позовної заяви;

- спосіб усунення недоліків позовної заяви

- строк усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки ухвала суду першої інстанції від 12.12.2022 вважається врученою представнику позивача 13.12.2022, вона, за приписами ч. 7 ст. 251 КАС України, вважається врученою і позивачу.

Отже позивач мала усунути недоліки позовної заяви у строк до 22.12.2022 включно (четвер робочий день).

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача 29.12.2022 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків, яка зареєстрована в суді першої інстанції 02.01.2023 (а.с. 31-37).

Отже, заява про усунення недоліків позовної заяви була подана 29.12.2022, а не 02.01.2023, як зазначено в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, оскільки 02.01.2023 є датою реєстрації документа в суді першої інстанції.

У заяві про усунення недоліків позовної заяви вказано про виконання вимог ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 та надання доказів направлення відповідачу примірника позовної заяви з додатками, на підтвердження чого надані відскановані копії фіскального чеку та опису вкладення поштового відправлення від 29.12.2022 копії позовної заяви та заяви позивача про надання інформації щодо застосованого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб при визначені розміру грошового зобов`язання у 2020 та 2021 роках (а.с. 35, 36, 37).

19.01.2023 ухвалою Одеського окружного адміністративного суду позовна заява ОСОБА_1 була повернута позивачеві.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що копія ухвали від 12.12.2022 була доставлена представнику позивача 12.12.2022, а тому останнім днем усунення недоліків позовної заяви є 22.12.2022, проте як заява про усунення недоліків позовної заяви надійшла до суду лише 02.01.2023, тобто із значним порушенням встановленого строку для виконання вимог ухвали від 12.12.2022. При цьому суд першої інстанції зазначив, що від позивача та його представника не надходило заяв, клопотань щодо продовження строку усунення недоліків позовної заяви.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Ухвалою суду першої інстанції від 12.12.2022 визначені недоліки позовної заяви, вказаний спосіб їх усунення та встановлений строк, протягом якого такі недоліки мали бути усунені.

Відповідно до матеріалів справи недоліки позовної заяви мали бути усунені позивачем у строк до 22.12.2022 включно.

Заява про усунення недоліків позовної заяви подана 29.12.2022, тобто на сім календарних днів, з яких два дні вихідні, пізніше ніж було встановлено судом першої інстанції.

Також, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про те, що разом із заявою про усунення недоліків позову позивач або ї представник повідомили суд про неможливість усунення недоліків у встановлений судом строк через наявність об`єктивних підстав, які не залежали від позивача або її представника. Також матеріали справи не містять відомостей щодо звернення позивача або представника позивача до суду першої інстанції із заявою про продовження процесуального строку строку на усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Статтею 119 КАС України встановлено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.

За приписами частини 2 статті 121 КАС України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

При цьому частиною 4 статті 121 КАС України зазначено, що одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, розуміючи неможливість виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позову без руху у встановлений судом строк за обставин які не залежать від позивача, позивач може скористатися двома можливостями, передбаченими процесуальним законом, а саме, подати заяву про продовження процесуального строку встановленого судом, але до закінчення такого строку, або одночасно з поданням заяви про усунення недоліків позовної заяви подати і заяву про поновлення процесуального строку, встановленого судом ухвалою про залишення позовної заяви без руху.

Натомість, як правильно зазначив суд першої інстанції, підтверджено матеріалами справи та не спростовано доводами апеляційної скарги, а ні позивач, а ні її представник не звертались до 22.12.2022 включно до суду першої інстанції із заявою про продовження процесуального строку встановленого ухвалою суду першої інстанції від 12.12.2022.

Так само як і 29.12.2022 при поданні до суду першої інстанції заяви про усунення недоліків позовної заяви, а ні позивач, а ні її представник не повідомили суд про наявність обставин, які не залежали від позивача (представника позивач) та за наявності яких заява про усунення недоліків подана поза межами строку, встановленого ухвалою суду першої інстанції від 12.12.2022.

Не було подано і заяви про поновлення процесуального строку, встановленого ухвалою суду першої інстанції від 12.12.2022, разом із заявою про усунення недоліків позовної заяви.

Виконання обов`язку щодо дотримання процесуальних строків покладається на особу, яка звертається до суду, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні дії для своєчасного звернення до суду у строки, встановлені законом, та/або у строки, які встановлені судом.

Апеляційний суд зазначає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, зокрема правом подання заяви про продовження процесуального строку встановленого судом, або подання заяви про поновлення такого строку разом із заявою про усунення недоліків позовної заяви.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що нормами КАС України не передбачено вчинення судом першої інстанції дій, спрямованих на встановлення за власною ініціативою, підстав для поновлення, зокрема, позивачу процесуального строку, встановленого судом для усунення недоліків позовної заяви. Інакше б означало порушення судом принципів адміністративного судочинства (рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та ін.), та фактично було б наданням переваги позивачу, та свідчило б про упередженість суду під час перевірки виконання позивачем вимог ухвали від 12.12.2022 про усунення недоліків позовної заяви.

Отже, позивач - апелянт, будучи особою, зацікавленою в розгляді поданої до суду позовної заяви та безпосередньо обізнаною щодо ухвали про залишення її позовної заяви без руху, не продемонструвала намір виконати вимоги ухвали в установлені процесуальним законом строки без зайвих зволікань, як і повідомити суд першої інстанції про об`єктивну неможливість виконати вимоги ухвали у межах встановлених строків з урахуванням обставин, що склалися.

За таких обставин та враховуючи не повідомлення позивачем (представником) позивача про обставини, які унеможливили своєчасне усунення недоліків позовної заяви (з`ясування актуального місця знаходження відповідача та направлення на його адресу копії позовної заяви разом із заявою щодо застосування у 2020 та 2021 роках розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб під час розрахунку грошового забезпечення), не вчинення позивачам (представником позивача) дій передбачених нормами КАС України (не подання заяви про продовження, а в подальшому про поновлення процесуального строку, встановленого судом), апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які наведені апелянтом у якості обставин, за яких він був позбавлений можливості своєчасно усунути недоліки позовної заяви, та зазначає, що у суду першої інстанції не було інших правових підстав як лише повернути позовну заяву позивачеві.

При цьому апеляційний вважає помилковим посилання апелянта у якості обґрунтування вимог апеляційної скарги, на постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №280/5246/18 та від 17.03.2021 у справі №280/2815/20, оскільки в цих справах Верховний Суд вирішував питання щодо правомірності повернення апеляційної скарги на підставі підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Розділу VII Перехідні положення КАС України; на постанову Верховного Суду від 01.04.2021 у справі №140/8457/20, оскільки в цій справі Верховний Суд вирішував питання правомірності відмови у відкритті апеляційного провадження, що було пов`язано з пропуском апелянтом строку на апеляційне оскарження, який встановлений законом, а не судом.

Додатково, апеляційний суд, як і суд першої інстанції вказує на те, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з відповідним позовом у порядку встановленому КАС України.

Отже доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі від 19.01.2023.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 294, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі №160/16176/22 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 07.03.2023

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.