Справа № 440/6149/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 р.Справа № 440/6149/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.,

представника позивача Говорової С.Л., представника відповідача Білька В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2022, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, м. Полтава, повний текст складено 14.10.22 року по справі № 440/6149/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі ГУНП в Полтавській області), в якому просила суд визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області №429 від 18.04.2022 "Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог послалася на неправомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідно до спірного наказу, при прийняті якого відповідачем недотримано вимог Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, оскільки за відсутності скарг, заяв та повідомлень про вчинення дисциплінарного правопорушення, відносно ОСОБА_1 призначено службове розслідування. Враховуючи, що ані з наказом про проведення службового розслідування, ані з висновком, складеним за його результатами, ознайомлена не була, їй не відомі підстави для його призначення. Вважає, що при застосування до неї дисциплінарного стягнення відповідачем порушено вимоги ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, не конкретизовано які саме функціональні обов`язки позивач належно не виконувала, а також вказала на відсутність доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 службової дисципліни.

Вважає хибним посилання в спірному наказі на наявність в діях позивача порушень вимог ст. 214 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК України), оскільки згідно з положеннями зазначеної статті рішення про внесення відомостей до ЄРДР про кримінальні правопорушення приймає слідчий, дізнавач, прокурор, а не начальник відділу дізнання, яким є ОСОБА_1 .

Також вказала, що місячний строк звернення до суду з позовом про оскарження спірного наказу, передбаченого ч. 1 ст. 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, був нею пропущений з поважних причин, оскільки з наказом про проведення службового розслідування, висновком, складеним за результатами його проведення, та наказом ГУНП в Полтавській області № 429 від 18.04.2022 в день його прийняття ознайомлена не була. Зауважила, що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану, оголошенням повітряних тривог, посиленням режиму роботи поліції, порушенням логістики роботи громадського транспорту, зміною робочих годин банківських установ та АТ «Укрпошта», у позивача був відстуній час та можливість підготувати позовну заяву. Крім того, відмітила, що позивач не є фахівцем в галузі трудового законодавства, а тому їй необхідний був тривалий час на складання позовної заяви. Просила врахувати, що 24.02.2022 Рада суддів України рішенням «Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні» фактично визнала воєнний стан об`єктивною та поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 у справі №440/6149/22, серед іншого, поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду із цим позовом. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/6149/22.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 440/6149/22 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна,83, м. Полтава, 36000, код ЄРДПОУ 40108630) про визнання протиправним та скасування наказу задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області №429 від 18.04.2022 "Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_1 .

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління поліції в Полтавській області витрати пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 992,40 грн.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення судом норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 440/6149/22 та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду або без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що підставою для проведення службового розслідування слугували результати раптових перевірок службової діяльності, за результатами яких в Полтавському РУП ГУНП було виявлено 4 факти прийняття необґрунтованих рішень про списання матеріалів за ознаками кримінального правопорушення до справи РУП у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян». Також не погоджується з висновком суду першої інстанції про не врахування відповідачем під час винесення спірного наказу пояснень позивача, оскільки як відібрані в межах службового розслідування пояснення ОСОБА_1 , так і пояснення надані під час судового розгляду справи, вказують на те, що остання цілком усвідомлювала необхідність внесення відомостей до ЄРДР, проте, вчинила протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим її притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани.

Вважає, що судом залишено поза увагою той факт, що під час розгляду звернень гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 позивач, не зважаючи на вимоги п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців 1, 8 пункту 4 розділу IV Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 20.05.2020 № 405, п. 2 Розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 № 930, не забезпечила належний розгляд заяв про кримінальні правопорушення, не вжила заходів щодо внесення відомостей до ЄРДР за зверненням з ознаками кримінального правопорушення, що призвело до прийняття необґрунтованих рішень про розгляд звернень з ознаками кримінального правопорушення у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян».

На думку апелянта, причинами та умовами порушення службової дисципліни підполковником поліції ОСОБА_1 є особисте грубе порушення нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції. З огляду на викладене, наполягає на правомірності спірного наказу та вказує, що ГУНП в Полтавській області при його прийнятті діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи при цьому жодних порушень прав та законних інтересів ОСОБА_1 .

Крім того, наполягав на недотриманні позивачем строку звернення до суду з даним позовом, що передбачений ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції, відповідно до якої поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Водночас, ОСОБА_1 ознайомилась з наказом ГУНП в Полтавській області від 18.04.2022 № 429 29.04.2022 (копія наказу з відміткою про ознайомлення міститься в матеріалах справи), отже, останнім днем строку на оскарження наказу в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є 14.05.2022, однак позовна заява надіслана до суду позивачем лише 20.07.2022, тобто майже через три місяці, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України.

Зауважив, що представником відповідача було подано до суду першої інстанції клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із порушення строків звернення до суду, однак ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 відповідачу відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання. При цьому, навіть якщо застосувати в даному випадку ч. 5 ст. 122 КАС України, як зазначив суд першої інстанції, останнім днем строку на оскарження дисциплінарного наказу є 29.05.2022. Однак, судом першої інстанції взагалі не надано аналізу вказаним обставинам, а невмотивовано відмовлено у задоволенні клопотання.

У надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечувала проти задоволення її вимог та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що відповідачем не надано до суду документів, на підставі яких було проведено раптову перевірку, та якими визначено повноваження працівників ГУНП в Полтавській області на здійснення раптової перевірки. Стверджує, що службове розслідування було проведено формально та поверхово, а відповідачем відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження своїх заперечень та доводів апеляційної скарги. Вважає, що твердження відповідача про необхідність внесення відомостей про злочини до журналу, у випадку не функціонування ЄРДР, не ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Наголосила, що повідомлення громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не містять відомостей про кримінальне правопорушення, що підтверджується прийнятими в подальшому по даним повідомленням рішеннями про закриття кримінальних проваджень. Крім того, з матеріалів перевірок вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до органів поліції з метою надання інформації, а не повідомлення про вчинення злочину.

Також, зауважила, що відповідач в апеляційній скарзі посилається на Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затверджене наказом МВС України від 20.05.2020 № 405, яке є підзаконним нормативним актом, та суперечить вимогам ст. 214 КПК України, що унеможливлює його застосування.

Додатково зазначила, що висновок службового розслідування також містить такі недоліки, як не вірно вказаний номер кримінального провадження та посада позивача.

Також вважає, що суд обґрунтовано поновив ОСОБА_1 строк для звернення до суду з позовом, оскільки позивач з поважних причин його пропустила, з огляду на це відмова у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду також є правомірною.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, з підстав та мотивів, викладених в останній, та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, просила залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходить службу в органах Національної поліції на посаді начальника сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

У період з 23.03.2022 по 26.03.2022 працівниками УГІ ГУНП проведені раптові перевірки службової діяльності окремих територіальних підрозділів ГУНП в Полтавській області.

За наслідками перевірок, при вивченні стану дотримання законності під час прийняття, реєстрації та розгляду звернень громадян про вчинені кримінальні правопорушення та інші події в Кременчуцькому РУП ГУНП виявлені порушення, у тому числі статті 214 КПК України в частині невнесення відомостей до ЄРДР.

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 31.03.2022 №236 «Про призначення та проведення службового розслідування» за вказаним фактом призначено службове розслідування, та створено дисциплінарну комісію ( а.с.93).

Як встановив суд, підставою для проведення службового розслідування, слугувала доповідна записка про результати перевірки діяльності ряду територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП, на виконання доручення начальника ГУНП в Полтавській області, відповідно до якої виявлені факти порушення законності під час прийняття, реєстрації та розгляду заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події та запропоновано провести службове розслідування ( а.с.74 -92).

У висновку службового розслідування від 18.04.2022 відображено, що 24.02.2022 на короткий екстренний номер допомоги поліції « 102» надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_4 про те, що в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований в м. Полтава, невідомий чоловік в стані алкогольного сп`яніння приставив йому до голови пістолет та погрожує. Вказане повідомлення зареєстроване в ІТС ІПНП (ЄО) Полтавського РУП ГУНП за № 4298.

На місце події направлено наряд УПП ДПП НПУ в Полтавській області, який після обслуговування виклику заповнили електронний рапорт наступною інформацією: «Прибувши на місце події було зібрано всі необхідні матеріали, особу доставлено до ПРУП для подальших дій».

Т.в.о. заступником начальника слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП старшим лейтенантом поліції Дудкою Є.П. складено рапорт про відсутність вуданій події ознак кримінального правопорушення, на підставі якого подальший розгляд у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», доручено оперуповноваженому сектору розкриття злочинів проти власності ВКП капітану поліції ОСОБА_5 , яка 25.03.2022 прийняла необґрунтоване рішення про списання матеріалів до справи УП.

В межах службового розслідування опитана начальник сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП підполковник поліції Бєлкіна Н.О., пояснила, що матеріали за зверненням ОСОБА_4 попереднього вивчались керівництвом слідчого відділу Полтавського РУП Полтавського РУП ГУНП та у зв`язку з тим, що робота ЄРДР під час введення військового стану була заблокована, прийнято рішення про доручення подальшого розгляду у порядку Закону України «Про звернення громадян».

Окрім цього, 07.03.2022 на короткий номер допомоги «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що невідомі особи під приводом надання послуг щодо перевезення із зони бойових дій, шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами у сумі 3000,00 грн. Вказане повідомлення зареєстроване в ІТС ІПНП (ЄО) Полтавського РУП ГУНП за № 4533. Дізнавачем сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП рядовою поліції Письменною А.С. від заявниці відібрано письмову заяву та пояснення з відображенням всіх дійсних обставин події. У ході попереднього вивчення матеріалів начальником сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП ОСОБА_1 складено письмовий рапорт про відсутність у даній події ознак кримінального правопорушення, на підставі якого керівництвом Полтавського РУП ГУНП подальший розгляд, у порядку, визначеного Законом України «Про звернення громадян», доручено оперуповноваженому сектору розкриття злочинів проти власності ВКП капітану поліції ОСОБА_5 , яка 21.03.2022 прийняла необгрунтоване рішення про списання матеріалів до справи УП.

В межах службового розслідування опитана начальник сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП підполковник поліції Бєлкіна Н.О., пояснила, що між ОСОБА_2 та невідомою особою виникли цивільні правовідносини, засновані на підставі укладення усного договору, також у заявниці виникли претензії у зв`язку із невиконанням невідомою особою умов усного договору.

Також, 07.03.2022 на короткий номер допомоги «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що невідомі особи під приводом надання послуг щодо перевезення із зони бойових дій, шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами у сумі 3600,00 грн. Вказане повідомлення зареєстроване в ІТС ІПНП (ЄО) Полтавського РУП ГУНП № 4550. Під час попереднього вивчення матеріалів начальником сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП ОСОБА_1 складено письмовий рапорт про відсутність у даній події ознак кримінального правопорушення, на підставі якого керівництвом Полтавського РУП ГУНП подальший розгляд, у порядку, визначеного Законом України «Про звернення громадян», доручено оперуповноваженому сектору розкриття злочинів проти власності ВКП капітану поліції ОСОБА_5 , яка 21.03.2022 прийняла необґрунтоване рішення про списання матеріалів до справи УП.

В межах службового розслідування опитана начальник сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП підполковник поліції Бєлкіна Н.О. пояснила, що у зв`язку із заявою потерпілої матеріали за зверненням ОСОБА_3 направлені для проведення додаткової перевірки до ВКП Полтавського РУП ГУНП. У подальшому вказані матеріали після доопрацювання із нововиявленими обставинами до сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП не надходили. 24.03.2022 матеріали звернення ОСОБА_3 перевірені працівниками УГІ ГУНП та 25.03.2022 відомості внесені до ЄРДР.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується умисна бездіяльність щодо забезпечення належного розгляду звернень про кримінальні правопорушення, вжиття заходів щодо внесення відомостей до ЄРДР за зверненням з ознаками кримінального правопорушення, що призвела до прийняття необґрунтованих рішень про розгляд звернень з ознаками кримінального правопорушення у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян».

18.04.2022 затверджено висновок службового розслідування за фактом порушень службової дисципліни, допущених окремими працівниками територіальних підрозділів під час прийняття, реєстрації та розгляду звернень громадян ( а.с.94 -126), згідно з яким за порушення позивачем вимог п. 4 розділу IV Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 20.05.2020 №405 ст. 214 КПК України, п.п. 1,2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, комісія вважає, що начальник сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП підполковник поліції ОСОБА_1 заслуговує на притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Наказом ГУ НП в Полтавській області від 18.04.2022 № 429 за порушення службової дисципліни начальнику сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області підполковнику поліції ОСОБА_1 оголошено догану ( а.с.127 - 132).

Вважаючи протиправним наказ ГУ НП у Полтавській області від 18 квітня 2022 року № 429, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з протиправності та передчасності прийняття спірного наказу, як такого, що прийнятий на підставі висновку службового розслідування, який ґрунтується на суперечливих твердженнях та суб`єктивних думках членів комісії, якими не досліджено об`єктивно всі обставини, що встановлювались під час службового розслідування та не надано жодної правової оцінки доводам та фактам, вказаним у поясненнях позивача.

Щодо тверджень про недотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування суд першої інстанції зазначив, що прямої норми, яка б зобов`язувала відповідача ознайомити позивача під підпис з наказом про проведення службового розслідування законодавство не містить, а тому, враховуючи що ОСОБА_1 скористалась правом подання пояснень, підстави для визнання порушеними її прав в цій частині відсутні.

Також варто зазначити, що в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 у справі № 440/6149/22 суд визнав поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з огляду на запровадження на території України з 24.02.2022 воєнного стану.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі № 440/6149/22 у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83,м. Полтава, 36014) про визнання протиправним та скасування наказу - відмовлено.

Отже, суд першої інстанції вважав позовну заяву такою, що подана з дотриманням строку звернення до суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення строку на звернення до суду, та вважає рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № №440/6149/22, таким що прийняте з порушенням норм процесуального права, з наступних підстав.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, яка була чинна на час звернення позивача до суду й ухвалення оскаржуваного судового рішення, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з частиною 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За приписами пункту 1, пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з положеннями частин 1-3 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 вказаної вище статті).

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

При цьому, колегія суддів зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків пов`язане з необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Колегія суддів зауважує, що за загальним правилом, перебіг строку на звернення до суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів зазначає, що предметом даного позову є оскарження наказу ГУНП в Полтавській області № 429 від 18.04.2022 "Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З огляду на зазначену норму вбачається, що спірні правовідносини склались з приводу проходження та звільнення з публічної служби.

Відповідно до частини 1 статті 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції (в редакції, що діяла на час винесення спірного наказу та ознайомлення з ним позивача) поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З наведеного слідує, що спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною 5 статті 122 КАС України. Він починає обліковуватися з моменту, коли позивач дізнався про порушення його прав внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення незважаючи на проміжок часу, який минув до моменту фактичної реалізації такого рішення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №380/2359/20, у якій вказано на необхідність застосування частини 5 сатті. 122 КАС України при оскарженні наказу про накладення дисциплінарного стягнення на поліцейського.

Таким чином, з огляду на вимоги вказаної норми процесуального права позивач має право звернутися до суду з позовом в місячний строк з дня, коли дізнався або повинен була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Слід зазначити, що пропуск строку передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

За змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09 грудня 2021 року у справі № 9901/241/21, проаналізувавши положення частини п`ятої статті 122 КАС України, дійшла висновку, що нею встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, однак такі не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

Колегією суддів встановлено, що 29.04.2022 позивач звернулась до начальника ГУНП з рапортом, в якому просила надати їй на ознайомлення матеріали та висновок службового розслідування, за результатами якого ОСОБА_1 відповідно до наказу №429 від 18.04.2022 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Так, зі змісту наказу ГУНП в Полтавській області № 429 від 18.04.2022 "Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності" вбачається, що позивач ознайомилась з останнім 29.04.2022, що підтверджується її особистим підписом, проставленим на останній сторінці спірного наказу (а.с. 47).

Отже, наведене дає колегії суддів підстави стверджувати, що 29.04.2022 ОСОБА_1 достеменно знала про порушення своїх прав та притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а отже від цієї дати необхідно відраховувати сплив строку, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України. Таким чином останнім днем для звернення до суду з позовом у даній справі було 30.05.2022 (з урахуванням вихідних днів).

Разом з цим, позов про оскарження наказу ГУНП в Полтавській області № 429 від 18.04.2022 "Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності" позивач направила засобами поштового зв`язку до Полтавського окружного адміністративного суду 18.07.2022, що підтверджується відомостями АТ «Укрпошта» на поштовому конверті (а.с.24 т. 1), тобто на 49 днів пізніше, ніж передбачено ч. 5 ст. 122 КАС України.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, відповідно до частин третьої та четвертої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, строк, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів зазначає, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду позивач вказала, що з наказом про проведення службового розслідування, висновком, складеним за результатами його проведення, та наказом ГУНП в Полтавській області № 429 від 18.04.2022 в день його прийняття ознайомлена не була.

Натомість, судом апеляційної інстанції взято вказану обставину до уваги та у відповідності до вимог статті 122 КАС України, встановлено, що датою, якою ОСОБА_1 дізналась про порушення своїх прав, є 29.04.2022. При цьому, неознайомлення позивача з наказом про призначення службового розслідування та висновком, складеним за результатами його проведення, з огляду на те, що предметом спірних правовідносин є наказ ГУНП в Полтавській області № 429 від 18.04.2022, жодним чином не свідчить про неможливість дотримання позивачем встановленого законом строку звернення до суду.

Щодо посилань позивача на введення 24.02.2022 на території України воєнного стану та оголошення повітряних тривог, що унеможливило своєчасне звернення до суду з позовом, колегія суддів зазначає наступне.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, а Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259, затвердженого Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 21 листопада 2022 року.

Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, тобто до 19 лютого 2023 року.

Отже, починаючи з 24.02.2022 і по теперішній час в Україні триває воєнний стан.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами 1 та 4 ст. 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Аналогічна правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22.

Колегія суддів зазначає, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Наведена правова позиція також викладена Верховним Судом в постанові від 16.02.2023 у справі № 640/4426/22.

Ураховуючи те, що перебіг процесуального строку на звернення до суду з позовом у цій справі припав на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку позивачкою за умови надання нею до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду з позовом, та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку.

Так, при наданні оцінки доводам позивача колегія суддів враховує, що відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) станом на 30 квітня 2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року №75 ( у редакції наказу від 01 травня 2022 року № 82) Полтавська область, зокрема місто Полтава, де проживала та перебувала ОСОБА_1 станом на 29.04.2022, не входило до вищевказаного переліку. Крім того, Полтавська область жодного разу не була включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій.

Колегія суддів зазначає, що поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлена саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з воєнним станом. Однак, позивачем не доведено причинного зв`язку між оголошенням повітряних тривог, введенням комендантської години в м. Полтаві та тривалим зволіканням зі зверненням до суду з позовом.

При цьому, для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав.

Також, варто зазначити, що сам факт переведення Національної поліції України у посилений режим роботи не підтверджує того, що ОСОБА_1 весь час перебувала на службі та була позбавлена можливості скласти позовну заяву. При цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження постійного залучення її до виконання службових обов`язків для забезпечення завдань в умовах воєнного стану. Крім того, зазначені в позові обставини не завадили ОСОБА_1 вчинити відповідні дії з метою ознайомлення зі спірним наказом, однак з невідомих причин унеможливили складання позовної заяви з дотриманням процесуального строку.

Також колегія суддів відхиляє посилання позивача на відсутність фізичної можливості потрапити до Полтавського окружного адміністративного суду з метою подання позовної заяви через збій в роботі громадського транспорту, оскільки позов до суду був направлений засобами поштового зв`язку, що не вимагало особистого прибуття до суду.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що рішенням Вищої ради правосуддя №1845/0/15-21 від 17.08.2021 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі ЄСІТС), яке набуло чинності 05.10.2021, яким, серед іншого, запроваджено функціонування підсистеми «Електронний суд», яка забезпечує обмін процесуальними документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, органами та установами системи правосуддя, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу.

Таким чином, за допомогою підсистеми «Електронний суд» позивач мала можливість подати до суду позовну заяву в електронному форматі з дотриманням строку, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України, тобто без відвідування суду першої інстанції та відділення поштового зв`язку, однак цим правом не скористалась.

Колегія суддів також не вважає, що зміна графіку роботи банківських установ є поважною причиною пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом, оскільки існує можливість сплати судового збору за допомогою системи електронних платежів. Крім того, навіть у разі подання позову без доказів сплати судового збору, але з дотриманням встановленого законом строку, позивач демонструє вчинення ним дій з метою захисту своїх прав. В такому разі суд залишає позовну заяву без руху та надає час для усунення її недоліків, зокрема на сплату судового збору, однак і цього позивачем вчинено не було.

Посилання позивача на те, що вона не є фахівцем у галузі трудового законодавства не можуть бути взяті судом до уваги, як належне обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, оскільки зволікання зі зверненням за правовою допомогою є виключною відповідальністю позивача та свідчить про невжиття ним реальних дій для своєчасного захисту свого права. При цьому, укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом не впливає на перебіг строку звернення до суду.

Наведене у сукупності дозволяє колегії суддів дійти висновку, що можливість звернення до суду з даним позовом, починаючи з моменту ознайомлення ОСОБА_1 зі спірним наказом (29.04.2022), залежала виключно від волевиявлення самого позивача.

Позивач, посилаючись на обставини, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду, не вказала час, коли останні перестали існувати, тобто у зв`язку з чим у ОСОБА_1 з`явилась можливість звернутись до суду з позовом саме 18.07.2022, оскільки на той час воєнний стан не був скасований та всі інші обставини, які були викликані його введенням, вірогідно, продовжували існувати.

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання позивача, які викладені у запереченнях на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду від 06.09.2022 ( а.с. 221 т. 1), на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, наданим на підтвердження військової агресії російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року, яка є надзвичайною, невідворотною та об`єктивною обставиною для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), оскільки ОСОБА_1 у спірних правовідносинах не є суб`єктом господарської діяльності чи фізичною особою, у якої виникли зобов`язання за договором.

Разом з цим, суд першої інстанції, не надаючи оцінки доводам позивача, обмежився лише загальним висновком, що введення воєнного стану є поважною причиною пропуску строку на звернення до суду. При цьому, суд не звернув увагу на відсутність доказів на підтвердження обставин, які на думку позивача свідчать про поважність причин пропуску строку, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Варто зазначити, що мотивувальна частина ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 у справі № 440/6149/22, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 248 КАС України, не містить жодного обґрунтування та мотивування з посиланням на докази визнання наведених ОСОБА_1 причин пропуску строку на звернення до суду з позовом поважними.

Колегія суддів зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 як особа, яка має відповідні професійні знання, будучи обізнаною зі встановленими процесуальним законодавством строками звернення до суду та підставами для їх поновлення, не навела змістовних і вагомих доводів щодо вчинення нею всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати її процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку. Позивачем не доведено та не підтверджено доказами, що саме через зазначені нею обставини, що виникли внаслідок введення воєнного стану на території України, остання була позбавлена можливості дотриматись строку, передбаченого частиною 5 статті 122 КАС України. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку скаржниці щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення її до суду в межах встановленого КАС України строку. Обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи викладене, беручи до уваги дату, коли позивач дізналась про порушення своїх прав (29.04.2022) та дату звернення до суду у даній справі (18.07.2022), з урахуванням приписів частини 5 статті 122 КАС України, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та застосування до позовної заяви ОСОБА_1 положень частини 2 статті 123 КАС України.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Разом з цим, колегія суддів вважає помилковими твердження відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень частини 4 статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції, відповідно до якої поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки вказана норма набрала чинності 01.05.2022, тобто пізніше, ніж було видано спірний наказ (18.04.2022) та ознайомлено з ним позивача (29.04.2022).

Відповідно до статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Разом з тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки факту пропуску строку звернення до суду, внаслідок чого не застосовано до позовної заяви наслідків пропуску цього строку, передбачених статтею 123 КАС України.

Згідно із частиною 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У свою чергу, згідно з частинами 3 та 4 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З урахуванням викладеного, з огляду на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 440/6149/22, а адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, ч. 4 ст. 229, п. 8 ч.1 ст. 240, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 440/6149/22 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено та підписано 07.03.2023 року