Справа № 343/182/23
Суддя: Андрусів І. М.
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/182/23
Провадження №: 2-а/0343/17/23
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:

головючого суддi - Андрусіва І.М.,

з участю: секретаря судового засідання - Максимович В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області адміністративну справу № 343/182/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кажука В.Б.,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАД №229541 від 23.01.2023 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП, винесену інспектором СРПП відділення поліції №2 (смт. Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано - Франківській області Дужаком А.В., а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 23.01.2023 інспектором СРПП відділення поліції №2 (смт. Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано - Франківській області Дужаком А.В. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП. Вважає дії інспектора поліції незаконними та протиправними. Оскаржувана постанова не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з порушенням вимог закону.

Зазначає, що в його користуванні знаходиться автомобіль марки «AUDI A6C5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був тимчасово ввезений на територію України терміном на 60 днів. Своєчасно вивезти автомобіль із території України він не мав можливості, оскільки транспортний засіб поламався і був не транспортабельний. Для того щоб довести до Державної митної служби України причину несвоєчасного вивезення за межі митної території України даного автомобіля він 14.11.2022 звернувся із заявою до Івано - Франківської митниці, в якій повідомив про неможливість своєчасного вивезення транспортного засобу, ввезеного 04.02.2022 на митну територію України в режимі тимчасового ввезення до 60 календарних днів.

В січні 2023 року він відремонтував автомобіль і мав намір його вивезти з території України, однак 23.01.2023 був зупинений працівником поліції. Повідомив поліцейському, що автомобіль був на ремонті і не підлягав транспортуванню через митний кордон України в зазначений термін. І взагалі він їхав до майстра в с. Небилів, оскільки мав намір на наступний день вивезти автомобіль за межі митної території України. Проте, його пояснення поліцейський не взяв до уваги та склав відносно нього оскаржувану постанову. Однак, він не порушив строки вивезення транспортного засобу, оскільки повідомив Державну митну службу України в особі Івано - Франківської митниці про неможливість вивезення даного транспортного засобу у зв`язку з його поломкою.

У оскаржуваній постанові поліцейський не навів жодного доказу на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення. При розгляді справи не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили що в його діях є ознаки поставленого йому у вину адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважає, що винесена відносно нього постанова є бездоказовою, такою, що не відповідає обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.

23 лютого 2023 року від представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області надійшов відзив на позов (а.с. 15-22), в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що він категорично не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства. З матеріалів справи встановлено, що в ході патрулювання та виконання службових обов`язків поліцейський СРПП відділення поліції №2 (смт. Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано - Франківській області Дужак А.В. зупинив транспортний засіб марки «AUDI A6C5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач. Після зупинки даного транспортного засобу, поліцейський підійшов, належним чином представився, проінформував ОСОБА_1 про порушення ним ПДР України та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності. Після цього, поліцейським Дужаком А.В. було виявлено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме, що він керував транспортним засобом із порушенням обмежень встановлених Митним кодексом України - автомобіль своєчасно не вивезений за митну територію України, чим порушено вимоги ст. 380 МК України, п. 29.2. ПДР України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП. Після чого, поліцейський роз`яснив позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268, 289 КУпАП, заслухав його пояснення, всебічно, об`єктивно і в повному обсязі з`ясував обставини справи та вирішив її в точній відповідності із законом.

Вважає, що відсутні підстави для скасування постанови, оскільки позивач не надав жодних доказів, які б спростовували факт вчинення ним поставленого йому у вину адміністративного правопорушення. Посилається на п. 29.2. ПДР України, згідно із яким, транспортний засіб, що перебуває в міжнародному русі на території України більше двох місяців, повинен бути тимчасово зареєстрований в уповноваженому органі МВС, крім транспортних засобів, що належать іноземним громадянам та особам без громадянства, які перебувають в Україні на відпочинку чи лікуванні за відповідними путівками або іншими документами на визначений органами Держмитслужби термін та ч. 8 ст. 380 МК України, відповідно до якої, транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації. Порядок державної реєстрації транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, розглядаючи дану справу, поліцейський з`ясував всі обставини, які підлягали з`ясуванню та діяв на підставі і в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. У зв`язку із цим, постанова є правомірною.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кажук В.Б. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Позивач ОСОБА_1 додатково пояснив, що в той день зупинився, оскільки спустило в автомобілі колесо, через деякий час під`їхали працівники поліції і після перевірки документів склали на нього постанову, пояснюючи це тим, що він порушив митні правила. На його пояснення про те, що автомобіль перебував на ремонті і він не міг його вивезти за межі території України працівники поліції не реагували.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань з даного приводу до суду не подавав.

Спір між сторонами не вирішений.

ІІ. Процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 06.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

23 лютого 2023 року від представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області надійшов відзив на позов.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №229541 від 23.01.2023 (а.с. 5), 23.01.2023 в с. Небилів по вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «AUDI A6», р.н. НОМЕР_1 , термін якого перебування в Україні більший 60 днів, чим порушив ст. 307, 308 МК України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Як вбачається із відповіді заступника начальника Івано - Франківської митниці Сівіріна О. (а.с. 7), у зв`язку із неможливості своєчасного вивезення транспортного засобу особистого користування «AUDI A6», р.н. НОМЕР_1 увезеного 04.02.2022 на митну територію України в режимі тимчасового ввезення до 60 календарних днів, ОСОБА_1 необхідно звернутися до митниці на кордоні, якою здійснюється контроль за цим транспортним засобом із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати транспортний засіб, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки непереборної сили. Разом із заявою необхідно подати підтвердження Івано - Франківської митниці стосовно отримання повідомлення щодо порушення чи неможливості виконання зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу особистого користування. Після закінчення дії обставин непереборної сили, ОСОБА_1 необхідно вивезти автомобіль за межі митної території України.

З оглянутого в судовому засіданні диску із відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, долученого до відзиву (а.с. 24), тривалістю 05.00 хвилин, судом встановлено, як поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 із складеною відносно нього постановою.

Таким чином між сторонами виник спір відносно правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача та наявності чи відсутності підстав для її скасування.

ІV. Оцінка суду:

вислухавши пояснення позивача та його представника , взявши до уваги відзив на позов, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить такого висновку.

Як передбачено ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно із ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 поставлено у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, а саме керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України - порушено строки його тимчасового ввезення.

Положеннями ч. 8 ст. 121 КУпАП регламентовано, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд звертає увагу, що ч. 8 ст. 121 КУпАП за своїм змістом є бланкетною нормою, а тому, для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює дану норму більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Однак, при складанні відносно позивача ОСОБА_1 оскаржуваної постанови не було дотримано даних вимог закону, а саме: поліцейським не зазначено конкретну норму нормативно - правового акта порушену позивачем.

Так, поліцейський в постанові поставив у вину ОСОБА_1 порушення вимог ст. 307, 308 МК України. Проте, дані статті вказують на «електронну систему управління гарантіями» та «способи забезпечення сплати митних платежів».

Вказане свідчить про неконкретність висунутого звинувачення, що порушує право позивача на належний захист.

І хоча у відзиві представник відповідача посилається на ст. 380 МК України, однак суд не бере це до уваги тому, що суд не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у постанову про адміністративне правопорушення, оскільки це є недопустимим. Такі дії будуть свідчити про необ`єктивність, упередженість суду при розгляді справи, порушення права на захист, рівності сторін процесу.

Суд також зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини правопорушника.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стаття 380 Митного кодексу України передбачає особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України і строки їх ввезення.

Так, транспортні засоби можуть бути ввезені на митну територію України як громадянами - нерезидентами, громадянами - резидентами, так і громадянами - резидентами, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 КАС України, докази суду надають учасники справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, всупереч вищенаведеному, поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови не надано жодних доказів на підтвердження того, яким чином та на який строк позивачем ОСОБА_1 було ввезено транспортний засіб. Не містить таких доказів і відзив відповідача.

Стосовно доводів позивача в частині того, що він їхав до майстра в с. Небилів, то суд їх відхиляє та вважає такі способом захисту, оскільки як вбачається із постанови та не спростовано стороною позивача, він був зупинений працівниками поліції близько 01.00 год ночі, а тому дана обставина ставить під розумний сумнів здійснення ремонтних робіт будь - яким сервісом технічного обслуговування автомобілів, чи окремим майстром.

Не заслуговують на увагу і доводи позивача про те, що він належним чином довів до Державної митної служби України причину несвоєчасного вивезення за межі митної території України транспортного засобу.

Так, із матеріалів справи вбачається, що справді позивач ОСОБА_1 звертався до Івано - Франківської митниці із відповідною заявою. Проте, у відповіді заступник начальника Івано - Франківської митниці зазначив, що ОСОБА_1 у відповідності до Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657, необхідно звернутись до митниці на кордоні, якою здійснюється контроль за транспортним засобом і серед переліку необхідних документів йому потрібно надати дану відповідь.

Однак, доказів того, що позивач звертався до митного органу, в зоні діяльності якого перебуває транспортний засіб, матеріали справи не містять.

Також не заслуговують на увагу і доводи представника відповідача в частині того, що поліцейським було проведено належним чином розгляд справи, оскільки при розгляді справи працівником поліції не були з`ясовані усі обставини справи, не були враховані пояснення водія, не роз`яснено прав, у його присутності не виносилась постанова. Доказів протилежного, долучений відповідачем до відзиву на позов відеозапис не містить.

Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, з порушенням законних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, тому її слід визнати протиправною та скасувати.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема, скасовує постанову і закриває справу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи те, що суд встановив, що наявність складу адміністративного правопорушення, поставленого у вину ОСОБА_1 , не доведена належними та допустимими доказами, а сама постанова винесена з порушенням встановленої законом процедури, суд визнає протиправною та скасовує оскаржувану постанову і вважає за необхідне провадження у справі закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 8 Загальної декларації прав людини, ст. 19, 62 Конституції України, ст. 2, 9, 20, 72, 73-77, 90 КАС України, ст. 7, 9-11, 33, 121, 222, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, ст. 380 Митного кодексу України, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД № 229541 від 23.01.2023 винесену інспектором СРПП відділення поліції №2 (смт. Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано - Франківської області Дужаком Андрієм Володимировичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 гривень, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано - Франківській області, місцезнаходження м. Івано - Франківськ, вул. Української Перемоги, 15, .

Суддя Долинського районного суду І.М.Андрусів