Справа № 640/30092/21
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Височанської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» про застосування заходів реагування, за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2022 року, -

У С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (далі - позивач, ГУ ДСНС у м. Києві) звернулось у суд з позовом до Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» (далі - відповідач, КП «Житлоінвестбуд-УКБ») про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення будівельно-монтажних робіт шляхом зобов`язання відповідача відключити джерела електроживлення та накласти печатки на розподільчі електрощити та вхідні двері будівель, розташованих за адресою: вул. Сім`ї Сосніних, 4-А у Святошинському районі міста Києва - до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що за результатами перевірки відповідача виявлено ряд порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що перебувають на території установи.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачем не усунуто порушення, що створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей. Звертає увагу на те, що пріорітетність безпеки у питаннях життя та здоров`я людини, функціонування та розвитку суспільства, середовища проживання та життєдіяльності має бути перед іншими інтересами та цілями у сфері господарської діяльності та не може ставитися в залежність від певних обставин.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а рішення суду - скасувати, з таких підстав.

Судом установлено, що в період з 02 по 13 серпня 2021 року позивачем проведено планову перевірку відповідача з питань виконання (додержання) вимог законодавства в сфері техногенної та пожежної безпеки.

Результати перевірки 13 серпня 2021 року оформлені актом №630.

Перевіркою виявлено 31 (тридцять одне) порушення вимог законодавства в сфері пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

У зв`язку з виявленням зазначених порушень, ГУ ДСНС у м. Києві звернулося у суд з позовом щодо застосування до відповідача заходів реагування в сфері державного нагляду.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ужито та вживається усіх достатніх заходів для забезпечення належного рівня пожежної безпеки, а виявлені порушення усунуті.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Основного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з абзацем 2 статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон України №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Державний нагляд (контроль), серед іншого, здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями в сфері господарської діяльності; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності (частина 1 статті 3 Закону України №877-V).

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 7 статті 7 Закону №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Статтею 2 Закону України «Про пожежну безпеку» встановлено, що забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ та організацій покладається на їх керівників і уповноважених ними осіб, якщо інше не передбачено відповідним договором.

Своєю чергою відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту регулює Кодекс цивільного захисту України (далі - КЦЗ України).

Приписами пунктів 2 та 3 частини 1 статті 50 КЦЗ України визначено, що джерелами небезпеки виникнення надзвичайних ситуацій техногенного характеру є будівлі та споруди з порушенням умов експлуатації та суб`єкти господарювання з критичним станом виробничих фондів та порушенням умов експлуатації.

Згаданим Кодексом визначено, що саме загроза життю та/або здоров`ю людей, а не факт порушення законодавства з питань цивільної безпеки, техногенної безпеки, пожежної безпеки тощо, визнана законодавцем у якості підстави для постановлення судом рішення про застосування заходів державного реагування.

Відповідно до частини 3 статті 55 КЦЗ України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Частинами 1 та 2 статті 64 КЦЗ України визначено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Положенням про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16 січня 2013 року №20/2013 визначено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади та здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей (пункт 12 частини 1 статті 67 КЦЗ України).

Відповідно до частини 2 статті 68 КЦЗ України в разі встановлення порушення вимог законодавства в сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює відповідний державний нагляд, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно із статтею 70 КЦЗ України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

З аналізу наведених норм колегія суддів приходить до висновку, що встановлення факту порушення вимог законодавства в сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, та у подальшому може призвести до тяжких наслідків у цій сфері, є достатньою підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежо-небезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту. Своєю чергою, місцевий суд, у разі наявності обґрунтованих підстав уважати, що виявлені органом державного нагляду (контролю) порушення вимог законодавства в сферах пожежної і техногенної безпеки створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей і не були усунуті суб`єктом господарювання, має ухвалити рішення про вжиття відповідних заходів реагування, в тому числі шляхом повного зупинення експлуатації (роботи) будівель.

Пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (пункт 33 частини 1 статті 1 КЦЗ України).

Згідно з пунктом 24 вище зазначеної правової норми надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Таким чином, настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі або надзвичайної ситуації з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню та вплив небезпечних факторів пожежі (продуктів горіння, чадного газу та підвищених температур) створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року №1417, є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж (пункт 4 розділа І вказаних Правил).

Отже, у випадку наявності підстав для застосування одного з таких заходів реагування як повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, орган контролю звертається до суду із адміністративним позовом.

Поряд з тим суд не наділений повноваженнями органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, які в свою чергу є дискреційними, а тому не може надавати оцінку якості виконаних та усунутих порушень відповідачем.

Із акта, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за №630 від 13 серпня 2021 року вбачається допущення КП «Житлоінвестбуд-УКБ» порушень вимог законодавства в сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

1) біля в`їзду на будівельний майданчик відсутній план з нанесеними на ньому будівлями і спорудами, що будуються, а також допоміжними будівлями і спорудами, в`їздами, під`їздами, вододжерелами, засобами пожежогасіння та зв`язку;

2) розміщення виробничих, складських та допоміжних будинків і споруд на території будівництва не відповідає затвердженому у встановленому порядку генплану, опрацьованому у складі проекту організації будівництва;

3) до початку основних будівельних робіт на будові не забезпечено протипожежне водопостачання від пожежних гідрантів на водогінній мережі або з резервуарів;

4) не встановлено покажчики (об`ємні зі світильником або плоскі з застосуванням світловідбивних покриттів) місцезнаходження найближчих пожежних гідрантів;

5) дороги на території будівництва не мають покриття, що придатне для проїзду пожежних автомашин будь-якої пори року;

6) на об`єкті будівництва допускається влаштування звалища горючих відходів (будівельне сміття);

7) вводи електрокабелів не у всіх інвентарних будівлях мобільного типу через зовнішні стіни влаштовані у металевих трубах з зашпаруванням зазору між кабелями та трубою негорючим матеріалом;

8) допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж в побутових приміщеннях;

9) допускається експлуатація світильників зі знятими ковпаками (розсіювачами) в побутових приміщеннях;

10) відсутні акти проведення схованих робіт на прокладання електропроводки;

11) не проведено замір опору ізоляції електричних мереж та електроустановок;

12) допускається в мобільних будинках відкрите прокладання незахищених проводів та захищених проводів (кабелів) з оболонками з горючих матеріалів на відстані від них до горючих основ (конструкцій, деталей) менше 0,01 метра;

13) у мобільних будинках допускається встановлення електророзеток на горючій основі без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата, по всій його площі, не менше ніж на 0,01 метра;

14) з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів не виконано за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів;

15) не всі засоби протипожежного захисту (вогнегасники) пройшли технічне обслуговування;

16) пожежний щит на території будівництва не укомплектований згідно з нормами належності: вогнегасники - 3 шт, ящик з піском - 1 шт, покривало з негорючого теплоізоляційного матеріалу або повсті розміром 2 м х 2 м - 1 шт, гаки - 3 шт, лопати - 2 шт, ломи - 2 шт, сокири - 2 шт;

17) будинки, що зводяться, не забезпечені первинними засобами пожежогасіння з розрахунку: на 200 м2 площі підлоги - один вогнегасник (якщо площа поверху менша за 200 м2- два вогнегасники на поверх), бочка з водою, ящик з піском; на кожні 20 м довжини риштовання (на поверхах) - один вогнегасник (але не менше двох на поверсі), а на кожні 100 м довжини риштовання - бочка з водою: на 200 м2 площі покриття з утеплювачем та покрівлями з горючих матеріалів груп горючості Г3, Г4 - один вогнегасник, бочка з водою, ящик з піском;

18) територія об`єкта, а також будинки, споруди, приміщення не забезпечені відповідними знаками безпеки, кількість яких, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности»);

19) замовником спільно з генпідрядною (підрядною) організацією не призначено наказом відповідальних за пожежну безпеку осіб від замовника і генпідрядної (підрядної) організації по об`єкту в цілому і по окремих ділянках;

20) допускається перебування працівників та інших осіб, які закінчили роботу, в побутових і допоміжних приміщеннях (проживання на об`єкті будівництва);

21) на кожному тимчасовому, мобільному будинку та споруді не вивішені таблички із зазначенням її призначення, інвентарного номера, прізвища особи, відповідальної за її експлуатацію та протипожежний стан;

22) для всіх тимчасових споруд і приміщень складського призначення не визначено категорію щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В. 1.1- 36:2016 «Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою», а також клас зони згідно з «Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок» (НПАОП 40.1 -1.32-01);

23) не влаштовано під`їзди для забезпечення можливості проїзду пожежних машин до житлових будинків і доступу особового складу пожежно-рятувальних підрозділів з автодрабин і автопідйомників у будь-яку квартиру чи приміщення у відповідності ДБН Б.2.2-12;

24) не проводиться влаштування внутрішньо квартирних пожежних кран-комплектів, приєднаних до мережі господарсько-питного водопроводу будинку відповідно п. 8.27 Державних будівельних норм ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення»;

25) до початку опоряджувальних робіт не введено в дію протипожежний водогін у порушення п. 4.2. Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики 25.07.2006 №258 (у редакції наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості 13.02.2012 №91), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. за №1143/13017;

26) для внутрішнього шару системи зовнішнього облицювання будівлі застосовано матеріал з невизначеним показником щодо горючості;

27) у місцях проходу інженерного обладнання (електричних, кабельних та шинопровідних проходок, каналізаційних труб тощо) не забезпечено нормований клас (межу) вогнестійкості огороджувальних конструкцій та протипожежних перешкод за ознакою ЕІ відповідно до п. 6.20 Державних будівельних норм ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва»;

28) ширина сходових маршів незадимлюваної сходової клітки типу Н1 в житловому будинку виконана менше 1.2 м в порушення вимог ДБН В.2.2-15;

29) не визначено розрахунковий час евакуації людей у разі пожежі в порушення п. 4.15 ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»;

30) оцінювання вогнестійкості не проведено розрахунковими або експериментальними методами за стандартами, які відповідають європейським вимогам з проектування, або за методиками, розробленими з урахуванням вимог додатку В ДБН В.1.1-7:2016 або шляхом натурних вогневих випробувань фрагментів будинку або будинку в цілому за ДСТУ Б В. 1.1-18 у порушення п. 5.5 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги»;

31) не підтверджено, що проектування об`єкту здійснено з урахуванням вимог інженерно-технічних заходів цивільного захисту.

Вищевказані порушення обумовили звернення ГУ ДСНС у м. Києві в суд з позовом щодо застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Указані порушення не є формальними, а стосуються наявності у відповідача порушень, які можуть призвести до займання і відсутності необхідної системи заходів для уникнення пожежі, забезпечення своєчасного її виявлення та гасіння, попередження людей про небезпеку та є недотриманням відповідачем Правил пожежної безпеки в Україні.

Колегія суддів звертає увагу, що наявність указаних порушень відповідачем не заперечується, натомість останній зазначає про вчинення дій щодо їх усунення, на підтвердження чого надано фотоматеріали, копії експертного звіту щодо розгляду проектної документації за проектом «Будівництво багатоповерхових житлових будинків (коригування) на вул. Сім`ї Сосніних, 4-а у Святошинському районі м. Києва» від 26 червня 2018 року №00-2600-17/ЦБ, наказу КП «Житлоінвестбуд-УКБ» «Про затвердження проекту будівництва» від 13 серпня 2018 року №64, дозволу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на виконання будівельних робіт від 02 квітня 2019 року №ІУ 76, ліцензії Державного департаменту пожежної безпеки МНС України на проектування, монтаж, технічне обслуговування засобів протипожежного захисту та систем опалення, оцінка протипожежного стану об`єктів від 10 вересня 2010 року серії АВ №548399, паспорту вогнегасників, рахунку на придбання вогнегасників, актів проведення та огляду прихованих робіт, сертифікату відповідності, висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 27 жовтня 2020 року №12.2-18-1/24397.

Проте такі засоби доказування не свідчать про повне усунення відповідачем порушень, зазначених в акті перевірки.

Апеляційний суд зазначає, що вказані матеріали не є належними та достатніми доказами усунення порушень, які були встановлені під час перевірки, оскільки не містять інформацію щодо усунення виявлених під час перевірки порушень, і у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про усунення усіх порушень.

Судова колегія зауважує, що відповідач згідно з частиною 1 статті 6 Закону №877-V повинен був звернутися з письмовою заявою до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням та для перевірки усунення порушень вимог законодавства виявлених під час планової перевірки.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 23 червня 2021 року в справі №640/16673/19.

Проте в матеріалах справи відсутні докази звернення КП «Житлоінвестбуд-УКБ» до ГУ ДСНС у м. Києві із заявою про проведення позапланової перевірки щодо виконання/усунення порушень.

Також матеріали справи не містять висновку позивача щодо усунення відповідачем зафіксованих в акті перевірки порушень, а тому доводи відповідача про відсутність порушень не підтверджені належними доказами.

Захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері охорони праці.

Водночас поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Указані висновки кореспондується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 20 листопада 2018 року в справі №826/1024/18 та від 05 грудня 2018 року в справі №826/13896/16.

Отже, оскільки на час розгляду справи належних доказів, які б свідчили про повне усунення відповідачем порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не було надано, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наявність наведених порушень вимог протипожежної безпеки не становить реальну небезпеку і загрозу життю та здоров`ю людей. У світлі викладеного апеляційний суд також зауважує, що застосування заходів є співмірним тим порушенням, які встановлено позивачем.

Поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

За таких обставин колегія суддів уважає, що суд не може перебирати на себе повноваження органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, які в свою чергу, є дискреційними.

Посилання відповідача на недотримання принципу пропорційності під час застосування такого заходу, як повне зупинення експлуатації об`єкту - є необґрунтованим, оскільки забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення у порівняні з інтересом скаржника у використанні об`єкту будівництва у власній господарській діяльності.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що оскільки відповідачем вживаються дії на усунення порушень та враховуючи статус об`єкта, відносно якого порушено питання про зупинення експлуатації, наявні підстави для відмови позивачу в задоволенні позову, проте місцевим судом не враховано доводи позивача, що такий захід реагування як повне зупинення будівельно-монтажних робіт є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та часткове усунення відповідачем порушень не свідчить про усунення ризиків завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Таким чином, судом першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За наведених обставин необхідним є застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення будівельно-монтажних робіт шляхом зобов`язання відповідача відключити джерела електроживлення та накласти печатки на розподільчі електрощити та вхідні двері будівель, розташованих за адресою: вул. Сім`ї Сосніних, 4-А у Святошинському районі міста Києва - до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права, що стало підставою для неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 33, 34, 139, 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2022 року скасувати.

Позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві задовольнити.

Застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення будівельно-монтажних робіт шляхом зобов`язання Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» відключити джерела електроживлення та накласти печатки на розподільчі електрощити та вхідні двері будівель, розташованих за адресою: вул. Сім`ї Сосніних, 4-А у Святошинському районі міста Києва - до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки №630 від 13 серпня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька