Справа № 440/580/22
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 р.Справа № 440/580/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Шаповал В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2022, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, м. Полтава, повний текст складено 22.08.22 по справі № 440/580/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Комбінат виробничих підприємств"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Комбінат виробничих підприємств" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме просить (з урахуванням заяви про зміну (уточнення) предмета позову від 15.06.2022):

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форма "Р" від 08.12.2021 No 4, яким занижено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2018 в сумі 3766127 грн, у тому числі в сумі 941532 за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форма "Р" від 08.12.2021 No 4 в загальній сумі 40220,20 грн, у тому числі в сумі 10055,05 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форма "С" від 08.12.2021 No4 в сумі пені за порушення термінів у сфері ЗЕД 70558,90 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форма "Д" від 08.12.2021 No4, яким не утримано податок з доходів фізичних осіб згідно з договором дарування квартири в сумі 83980,29 грн, у тому числі в сумі 20995,07 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, у сумі 21270,23 грн пеня.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія" Комбінат виробничих підприємств" задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 No4. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 No4. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 No4. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 No 4 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів у сумі 4297,36 грн, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1074,34 грн, нарахованої пені в сумі 12891,17 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія" Комбінат виробничих підприємств" витрати зі сплати судового збору у розмірі 24810,00 гривень.

Головне управління ДПС у Полтавській області , не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подало апеляційну скаргу , вважає його винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує , що матеріалами справи підтверджено порушення позивачем пункту 198.5 статті 198 ПК України платником занижено суму податкових зобов`язань по податку на додану вартість за грудень 2018 року в сумі 3 766 127 грн., внаслідок не нарахування «Компенсуючих» податкових зобов`язань на вартість активу, який використовується в неоподатковуваних операціях. Так, передача пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населених пунктів не є оподаткованою операцією. Як вже зазначалося, оскільки придбані або виготовлені з ПДВ активи починають використовуватися платником податку в неоподатковуваних ПДВ операціях (зокрема в операціях, що звільняються від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 197.1.16 пункту 197.1 статті 197 розділу V Кодексу), то у такого платника податку виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ відповідно до пункту 198.5 статті 198 розділу V Кодексу. Враховуючи норми ПК України нарахування «компенсуючого» податкового зобов`язання за п.198.5 ст.198 ПК України полягає в тому, щоб запобігти формуванню платником ПДВ від`ємного значення ПДВ за рахунок податкового кредиту (ПК), сплаченого при купівлі товарів/послуг, при постачанні яких надалі він не нараховуватиме ПДВ. В іншому випадку, ПК завжди перевищуватиме ПЗ, відповідно, такий платник постійно заявлятиме до бюджетного відшкодування накопичені суми від`ємного значення ПДВ. Також, ТОВ «БК «КВП» порушено абз. «е» пп. 164.217 п.164.2, п.164.5 ст.164, пп.168.1.4 п.168.1 ст.168, пп. а п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ із змінами та доповненнями, в результаті чого недоутримано податок з доходів фізичних осіб в загальній сумі 4297,36 грн, в т.ч. за квітень 2019 року - 1963,08 грн, травень 2019 року - 2334,28 грн. Платником до матеріалів справи в обгрунтування позиції щодо використання автомобіля надано: наказ від 15.04.2019 б/н (до перевірки не надавався); договір від 15.04.2019 року (до перевірки надавався інший договір); наказ від 05.05.2019 року б/н (до перевірки не надавався); заява про використання власного автомобіля в службових цілях від 14.04.2019 року (до перевірки не надавався). Звертає увагу, що платником до суду надано документи, які не надавалися під час перевірки. Платником до суду надано зовсім інший договір ніж той, що надавався до перевірки. Умови договору, що наданий до суду викладені по іншому, зокрема: «працівник використовує в виробничих цілях Товариства власний автомобіль марки: TOYOTA, модель LAND CRUISER 200, тип транспортного засобу - JTMCV05J504047436 (кузова рами), колір-сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований Полтавським ВРЕВ 02.09.2017року на підставі Свідоцтва прореєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого Полтавським ВРЕВ 02.09.2017року». Вважає , що вказаний договір за своєю правовою суттю не є безоплатним, а отже не є договором позички, а є договором оренди автомобіля. Звертає увагу й на те, що платником не оскаржувалося вказане порушення під час подання заперечення від 17.11.2021 No 1/907 на акт документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» (податковий номер 01284778) від 03.11.2021 № 8763/16-31-07-04-10/01284778 та жодних первинних документів щодо вказаного порушення не надавалося. Посилається на правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 808/358/17, та вважає , що всі первинні документи, які складені у зв`язку з укладанням або виконанням договору оренди транспортного засобу є недійсними та не можуть підтверджувати здійснення відповідних господарських операцій. Також, вказує , що при виплаті доходів нерезиденту GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC документ* виданий компетентним органом Грузії, що підтверджує резидентство даної компанії в ході проведення перевірки ТОВ`БК «КВП» не наданий. Даний факт не дає права на звільнення від оподаткування доходів з джерелом походження з України. ТОВ «БК «КВП» при перерахуванні нерезиденту вартості послуг морського перевезення не сплачено податок з доходів нерезидентів джерелом походження з України в сумі 40220,20 грн. (26785,00 дол. США (вартість перевезення в межах України)*25,026567 (курс НБУ по відношенню до дол. США станом на 10.09.2019 р.) *6% (ставка податку за договорами фрахту). В порушення пп. 141.4.2, пп. 141.4.4 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України ТОВ «БК «КВП» занижено податок з доходу з джерелом походження його з України за 2019 рік на суму 40220,20 грн. ТОВ «Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» необхідно надати у термін до 12 год. 00 хв. 27.10.2021 пояснення та копії документів, засвідчені підписом посадової особи та скріплені печаткою за договором морського перевезення від 30.08.2019 No30/08, укладеним з нерезидентом GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія, a саме: зовнішньоекономічний контракт укладений з нерезидентом ; акти прийому - передачі наданих послуг; виписки банку, що підтверджують перерахування коштів нерезиденту за надані послуги; оборотно сальдову відомость та картку рахунку по балансовому рахунку НОМЕР_3 з нерезидентом GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія; інші наявні документи по даному питанню. ТОВ «БК «КВП» надані копії документів, пояснення не надавались . Вказує , що саме в акті перевірки на ст. 22 вказано про ненадання відповідної довідки, крім того, не надано платником заперечень з приводу данного питання та довідки і в запереченні на акт перевірки від 17.11.2021 № 1/907. Крім цього, про відсутність довідки свідчить і запит ГУ ДПС у Полтавській області від 26.10.2021 № 3, що направлявся платнику під час перевірки (на який відсутня відповідь) . Також, в порушення частини 3 статті 13 Закону України від 21.06.18 № 2473/VIII «Про валюту і валютні операції» та пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5 при виконанні імпортного контракту №28032019 від 28.03.2019, укладеного з PIPELIFE CZECH s.r.o. Logisticke centrum Napajedia, Чеська республіка порушено граничні строки надходження імпортного товару в сумі 5106,41 євро на 160 днів з 15.05.2020 по 21.10.2020 року . Апелянта посилається на постанову Верховного суду від 14.06.2021 у справі 3 140/893/19, платник податків не може посилатися в судовому процесі на підтвердження показників, які відображені ним у податковій звітності, на документи, які не були надані під час перевірки або впродовж п`яти робочих днів із дня, наступного за днем отримання акта перевірки. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Також , зазначає , що згідно постанови Верховного суду від 27.04.2022 у справі № 420/13197/20 суд дійшов висновку, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Наслідки, передбачені п. 44.6 ст. 44 ПК України, стосуються документів, що відповідають сукупно таким умовам: це документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки; на підставі яких платник веде облік доходів, витрат та інших показників; безпосередньо пов`язані із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань; їх зберігання є законодавчим обов`язком платника податків; а вимога щодо їх надання містилася в належно оформленому запиті контролюючого органу. Посилаючись на обставини та обґрунтування , викладені в апеляційній скарзі скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 в частині задоволення позовних вимог та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» відмовити повністю.

ТОВ «Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» подало до суду відзив на апеляційну скаргу , не погоджується з наведеними в ній доводами, так як вони не відповідають обставинам справи та суперечать положенням чинного законодавства України. Вважає рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 року таким, що ґрунтується на засадах верховенства права та є законним і обґрунтованим. Просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник відповідачів в судовому засіданні підтримав доводи , викладені в апеляційній скарзі.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , рішення підлягає частковому скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів діяльності ТОВ "БК "КВП" відносяться: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний); 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво; 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва; 23.63 Виробництво бетонних розчинів, готових для використання; 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

На підставі направлень, виданих ГУ ДПС у Полтавській області від 08.09.2021 № 2930, від 08.09.2021 №2931, від 08.09.2021 №2932 відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 77, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України, плану-графіку проведення документальних на 2021 рік, на підставі наказів ГУ ДПС у Полтавській області від 02.09.2021 №1987-П, від 05.10.2021 №2356-П проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ "БК "КВП" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.10.2018 по 30.06.2021,правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 по 30.06.2021, за результатами якої складено акт № 8763/16-31-07-04-10/01284778 від 03.11.2021 .

Відповідно до акта № 8763/16-31-07-04-10/01284778 від 03.11.2021 встановлені наступні порушення, зокрема:

- пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 3766127,00 грн, у тому числі за грудень 2018 року на 3766127,00 грн;

- підпункту 164.217 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164, підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, у результаті чого недоутримано податок з доходів фізичних осіб у загальній сумі 4297,36 грн, у т.ч. за квітень 2019 року 1963,08 грн, за травень 2019 року 2334,28 грн;

- підпункту 164.217 пункту164.2, пункту 164.5 статті 164, підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, абзацу другого пункту 174.6 статті 174, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, у результаті чого недоутримано податок з доходів фізичних осіб у загальній сумі 79682,86 грн, у т.ч за жовтень 2018 року в сумі 79682,86 грн;

- підпункту 141.4.2, підпункту 141.4.4 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України ТОВ "БК "КВП" занижено податок з доходу з джерелом походження його з України на загальну суму 40220,20 грн за 2019 рік;

- частини третьої статті 13 Закону України від 21.06.2018 No 2473/VIII "Про валюту і валютні операції" та 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 No 5: при виконанні імпортного контракту No28032019 від 28.03.2019, укладеного з PIPELIFE CZECH s.r.o. Logisticke centrum Napajedia, Чеська республіка мала місце прострочена дебіторська заборгованість законодавчо встановлених НБУ граничних строків розрахунків (365 днів) у сумі 5106,71 євро на 159 днів з 15.05.2020 по 21.10.2020.

В акті № 8763/16-31-07-04-10/01284778 від 03.11.2021 зазначено, що з висновками перевірки та (або) фактами та даними, викладеними в акті перевірки, представник позивача не згоден. Також наведено, що будуть подані до контролюючого органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені ТОВ "БК "КВП" у податковій звітності.

Позивачем складено заперечення на акт 17.11.2021 № 1/907, в яких зазначено про необґрунтованість висновків, викладених в акті перевірки .

Згідно з листом Головного управління ДПС у Полтавській області про розгляд заперечення від 01.12.2021 № 41294/16-31-07-04-18 висновки, викладені в акті від 03.11.2021 № 8763/16-31-07-04- 10/01284778, підтримані контролюючим органом.

На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області винесені податкові повідомлення-рішення від 08.12.2021, зокрема:

- податкове повідомлення-рішення форма "Р" № 4, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 3766127,00 грн, застосовано штрафну (фінансову) санкцію 941532,00 грн /а.с. 166, том 1/;

- податкове повідомлення-рішення форма "Р" від 08.12.2021 № 4, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб на 40220,20 грн, застосовано штрафну (фінансову) санкцію 10055,05 грн /а.с. 159, том 1/;

- податкове повідомлення-рішення форма "С" від 08.12.2021 № 4, яким застосовано пеню за порушення термінів у сфері ЗЕД у сумі 70558,90 грн /а.с. 161, том 1/;

- податкове повідомлення-рішення форма "Д" від 08.12.2021 № 4, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 83980,29 грн, застосовано штрафну (фінансову) санкцію 20995,07 грн, пеню 21270,23 грн /а.с. 154, том 1/.

Не погоджуючись із наведеними податковими повідомленнями-рішеннями від 08.12.2021 №4, №4, №4 та №4 та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позов , суд першої інстанції виходив з відсутні підстав для нарахуванні пені за порушення термінів у сфері ЗЕД у сумі 70558,90 грн., відсутності порушення товариством приписів підпунктів 141.4.2, 141.4.4 пункту 141.2 статті 141 ПК України, вимог пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 ПК України, у результаті чого відсутнє заниження податку на додану вартість за грудень 2018 року на 3766127,00 грн. та підпункту 164.2.17 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164, підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, у результаті чого недоутримано податок з доходів фізичних осіб у загальній сумі 4297,36 грн, у т.ч. за квітень 2019 року 1963,08 грн, за травень 2019 року 2334,28 грн. , недоведеності вказаних порушень суб`єктом владних повноважень , тому дійшов висновку щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 № 4 , № 4, № 4 та № 4 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів у сумі 4297,36 грн, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1074,34 грн, нарахованої пені в сумі 12891,17 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується сторонами. Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та щодо розподілу судових витрат.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства, визначено Законом України "Про валюту і валютні операції" від 21.06.2018 № 2473-VIII (надалі Закон № 2473-VIII).

Згідно зі статтею 13 Закону № 2473-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України. Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

За окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України (далі - Національний банк) граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі - граничні строки розрахунків) та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків встановлений Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 7.

Відповідно до підпункту 1 пункту 9 Розділу ІІІ Інструкції (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог).

Згідно з пунктами 21-23 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5 (надалі Положення № 5), (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 21 розділу II цього Положення: не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, установлений для фінансових операцій, що підлягають обов`язковому фінансовому моніторингу згідно із законодавством у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (далі в розділі II цього Положення - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій.

Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.

При цьому, незначним розміром валютної операції (далі - незначний розмір) є розмір валютної операції (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції), який є меншим, ніж розмір, що установлений для фінансових операцій, що підлягають обов`язковому фінансовому моніторингу згідно із законодавством у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (пункт 7 розділу І цього Положення).

У частині першій статті 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" від 14.10.2014 № 1702-VII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин до 27.04.2020) наведено, що фінансова операція підлягає обов`язковому фінансовому моніторингу у разі, якщо сума, на яку вона здійснюється, дорівнює чи перевищує 150 000 гривень або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, еквівалентну 150000 гривень.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" від 06.12.2019 № 361-IX (у редакції, яка діяла з 28.04.2020) фінансові операції є пороговими, якщо сума, на яку здійснюється кожна із них, дорівнює чи перевищує 400 тисяч гривень або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, еквівалентну за офіційним курсом гривні до іноземних валют і банківських металів 400 тисяч гривень на момент проведення фінансової операції.

Отже, аналіз наведених норм дозволяє діти висновку, що Законом №2473-VІІІ визначено право Національного банку України встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів та встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються такі граничні строки. При цьому, якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми, а загальна сума операції підлягає валютному нагляду, у разі порушення граничних строків розрахунків за умови відсутності ознак дроблення операцій з експорту товару або дроблення валютних операцій, пеня на суму заборгованості не нараховується.

Перевіркою встановлено, що 28.03.2019 між платником податків ТОВ "БК "КВП" (покупець) та нерезидентом PIPELIFE CZECH s.r.o. Logisticke centrum Napajedia, Чехія, адреса: Kvitkovicka 1388,763 61 Napajedia, Чехія (продавець) укладено імпортний контракт № 28032019 на поставку труб з пластмас, безшовних, з необробленою поверхнею, але без будь-якого подальшого оброблення, код УКТ ЗЕД 209020000. Вартість контракту 100000 євро; умови поставки: CZ Отроковіце; умови оплати: 100% передоплата; термін дії: до 31.12.2019.

На виконання умов імпортного контракту від №28032019 від 28.03.2019 позивачем здійснено перерахування коштів з валютного рахунку НОМЕР_4 , відкритого в АТ ОТП БАНК, м. Київ, МФО 300528, на рахунок нерезидента PIPELIFE CZECH s.r.o. Logisticke centrum Napajedia, Чехія, BANK KBC BC GENT, IBAN BE2902, BIC KREDBEBB за товар: труби з пластмас, безшовні, з необробленою поверхнею, але без будь-якого подальшого оброблення, код УКТ ЗЕД 209020000 на загальну суму 188096,69 євро/5887242,36 грн згідно з платіжними дорученнями:

- від 08.05.2019 №3 на суму 80162,56 євро/ 2361694,19 грн;

- від 15.05.2019 №6 на суму 18510,00 євро/ 543646,90 грн;

- від 21.09.2020 №2 на суму 89424,13 євро/ 2981901,27 грн.

Поставка товару нерезидентом відбулась згідно з митними деклараціями на загальну суму 186853,27 євро/5927430,03 грн:

- від 03.06.2019 №210628 на суму 93566,15 євро/ 2801901,05 грн;

- від 21.10.2020 №93287,12 євро/3125528,98 грн.

Податковий орган вказує , що у ході виконання зовнішньоекономічних розрахунків за контрактом № 28032019 від 28.03.2019 дебіторська заборгованість по розрахунках в сумі 5106,41 євро виникла на дату отримання товару (остання подія) 03.06.2019 (митна декларація №210628 на суму 93566,15 євро/2801901,05 грн). Офіційний курс євро по відношенню до національної валюти України, встановлений НБУ, станом на 03.06.2019 становив 29,94567. Таким чином, за твердженням відповідача, дебіторська заборгованість у сумі 5106,41 євро станом на 03.06.2019 по курсу 29,94567 становить 152914,87 грн, що є вищою за незначну суму (150000 грн), визначену відповідно до пункту 1 статті 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". Для обрахунку пені за порушення строку розрахунків до зовнішньоекономічних операціях позивача за період з 01.10.2018 по 30.06.2019 взято курс станом на 15.05.2020 (перший день порушення граничних строків розрахунків).

Дійсно, згідно з підпунктом 1 пункту 9 Розділу ІІІ вищенаведеної Інструкції у разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог).

При цьому, відповідач застосував курс НБУ станом на дату отримання товару (остання подія) 03.06.2019 29,94567 за 1 євро (відповідає даним Міністерства фінансів України) та порахував, що 5106,71 євро більше 150000,00 грн.

Однак, контролюючим органом встановлено дату порушення цих строків з 15.05.2020 по 21.10.2020.

Пунктом 22 Положення № 5 (у редакції з 28.04.2020) передбачено, що граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 21 розділу II цього Положення не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій.

Водночас, статтею 20 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (у редакції з 28.04.2020) передбачено суму фінансової операції, яка є пороговою, а саме: 400000,00 грн.

Також, у листі ПАТ "ОТП БАНК" від 22.12.2021 банк зазначив, зокрема, оскільки граничний строк розрахунків за попередньою оплатою в розмірі 18510,00 євро, здійсненою 16.05.2019, становить 14.05.2020, то для завершення здійснення валютного контролю за дотриманням граничних строків розрахунків за даною операцією банк керувався діючим на 14.05.2020 валютним законодавством України /а.с.172, том 1/.

Таким чином, з урахуванням наведених норм, дебіторська заборгованість у несвоєчасному надходженні товару з порушенням законодавчо встановлених НБУ граничних строків розрахунків (365 днів) у сумі 5106,71 євро на 159 днів з 15.05.2020 по 21.10.2020 згідно з контрактом №28032019 від 28.03.2019 є незначним розміром.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 111 ПК України визначені види відповідальності за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Враховуючи наведене , суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для нарахуванні пені за порушення термінів у сфері ЗЕД у сумі 70558,90 грн., а доводи податкового органу є помилковими з наведених вище підстав.

Таким чином , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення форма "С" від 08.12.2021 №4 є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим у цій частині позов слід задовольнити.

Щодо податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4.

Згідно з актом перевірки та доводами позивача (обставини не оспорюються сторонами у справі) відповідно до затверджених техніко-економічних показників (технічних умов) позивачем затверджено проект та закладено в будівництво по вул. Перспективна, 13 в с. Розсошенці - дитячий садок на 140 місць.

04.09.2014 укладено договір № 02-49/15 про пайову участь у створенні інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населених пунктів Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області між позивачем (замовником за договором) та Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області (сільська рада за договором).

Предметом цього договору є участь замовника у розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населених пунктів Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області при будівництві об`єктів житлового та цивільного призначення по вул. Перспективна, 13 в с. Розсошенці.

Розділом 2 договору визначено зобов`язання сторін по виконанню даного договору. Сторони погодили наступні зобов`язання:

пункт 2.1. договору замовник зобов`язується перерахувати кошти пайової участі в розмірі 4% кошторисної вартості об`єкту будівництва на рахунок бюджету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області;

пункт 2.2. договору розмір пайової участі в розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму кошторисної вартості будівництва інженерних мереж.

Рішенням 13 сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області "Про прийняття дитячого садка у комунальну власність" від 06.12.2018 /а.с.174-175, том 1/ вирішено:

- прийняти від ТОВ "БК "КВП" у комунальну власність територіальної громади Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області об`єкт нерухомого майна дитячий садок на 140 місць по вул. Перспективна, 13 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області;

- зарахувати ТОВ "БК "КВП" збудований об`єкт дитячий садок на 140 місць по вул. Перспективна, 13 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, як пайовий внесок на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населених пунктів Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області на суму 26100457,75 грн, з урахуванням ПДВ.

- уповноважити голову Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Процика Ігоря Степановича на підписання від імені Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області акта приймання-передачі дитячого садка на 140 місць по вул. Перспективна, 13 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області.

19.12.2018 на виконання рішення 13 сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та договору № 02-49/15 між позивачем та Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області, в особі ОСОБА_1 підписаний акт приймання-передачі нерухомого майна /а.с.с176, том 1/, а саме: дитячого садка на 140 місць по вул. Перспективна, 13 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області.

Пунктом 1 цього акта сторонами визначена вартість нерухомого майна, що передається в розмірі 21750381,46 грн, у т.ч. обладнання 1304310,61 грн, без ПДВ.

Вартість матеріалів, робіт, послуг, придбаних з ПДВ згідно з даними обліку ТОВ "БК "КВП", становить 18830637,09 грн (наведено в акті перевірки, а також у бухгалтерських довідках, наданих до суду) /а.с. 116-127, том 3/.

За доводами контролюючого органу, позивачем занижено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2018 року в сумі 3766127,00 грн, внаслідок ненарахування "компенсуючих" податкових зобов`язань на вартість активу, який використовується в неоподаткованих операціях.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 якого замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Частиною першою статті 2 цього Закону передбачено, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає: прогнозування розвитку територій; забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій; обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням; взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій; визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів; встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності; розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; збереження, створення та відновлення рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих територій та об`єктів, ландшафтів, лісів, парків, скверів, окремих зелених насаджень; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури; створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; проведення моніторингу забудови; ведення містобудівного кадастру; здійснення контролю у сфері містобудування.

Згідно з частиною першою статті 40 наведеного Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до частини другої статті 40 цього Закону замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (частина третя статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Таким чином, позивач є особою, щодо якої законом встановлено обов`язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту.

Згідно зі статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР та статтею 144 Конституції України рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Отже, суд першої інстанції правомірно погодився з доводами позивача, що на підставі рішень Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області затверджено обов`язкову участь замовника будівництва, до якого, зокрема, відноситься ТОВ "БК "КВП" у створенні та розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, шляхом визнання суми пайового внеску, встановленого договором про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 04.09.2014 № 02-49/15, складеного сторонами, зменшеною та сплаченою позивачем на суму кошторисної вартості виконаних робіт з будівництва дитячого садочку на 140 місць по вул. Перспективна, 13 в с. Розсошенці у розмірі 26100457,75 грн.

Згідно з частиною п`ятою статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об`єкти передаються у комунальну власність.

У разі якщо кошторисна вартість будівництва інженерних мереж та/або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) перевищує розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту, орган місцевого самоврядування приймає рішення про відшкодування замовнику різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Таким чином, твердженням позивача, що відповідно до частини п`ятої статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пункту 2.2 договору передбачено законне право позивача, як замовника будівництва за адресою: вул. Перспективна, 13 з с. Розсошенці на зарахування кошторисної вартості виконаних робіт з будівництва дитячого садочку на 140 місць у рахунок оплати пайового внеску на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області є обгрунтованими.

Відповідно до підпунктів "а" та "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

При цьому, стаття 197 ПК України визначає операції, які звільнені від оподаткування.

Згідно з підпунктом 197.1.16 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування операції з безоплатної передачі в державну власність чи комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність об`єктів усіх форм власності, які перебувають на балансі одного платника податку і передаються на баланс іншого платника податку, якщо такі операції проводяться за рішенням Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, прийнятим у межах їх повноважень.

Норми цього підпункту поширюються також на операції з безоплатної передачі об`єктів з балансу юридичної особи будь-якої форми власності на баланс іншої юридичної особи, яка перебуває в державній або комунальній власності, що проводяться за рішенням органу державної влади України або органу місцевого самоврядування, прийнятим у межах їх повноважень та за рішенням юридичних осіб, у разі передачі основних засобів інфраструктури залізничного транспорту, незалежно від того, чи є суб`єкти операції платниками податку.

Водночас, підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.5 статті 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 01.07.2015, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема: в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу).

Отже, з урахуванням наведених норм, нарахування податкових зобов`язань за приписами, визначеними пунктом 198.5 статті 198 ПК України, проводиться за умови: товари/послуги, необоротні активи отримані платником та використовуються або починають використовуватися в неоподатковуваних операціях. До податкового кредиту можуть включатися суми податку на додану вартість, що пов`язані із придбанням або виготовленням товарів/послуг, з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), витрати зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Основним документом, який регулює формування витрат у бухгалтерському обліку, є Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (надалі - П(С)БО 16).

Згідно з пунктами 5-7 П(С)БО 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

В Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 893/4186, на рахунку 97 "Інші витрати" ведеться облік витрат, що виникають в процесі діяльності (крім фінансових витрат), але не пов`язані з виробництвом або реалізацією основної продукції (товарів) та послуг.

На субрахунку 977 "Інші витрати діяльності" відображаються інші витрати діяльності, які не знайшли відображення на інших субрахунках рахунку 97 "Інші витрати".

Отже, будь-яке зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів, яке призвело до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками), за правилами бухгалтерського обліку буде вважатися витратами.

Об`єкт нерухомості дитячий садочок на 140 місць по вул. Перспективна, 13 з с. Розсошенці зарахований Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області за вищезазначеним рішення сесії у рахунок оплати ТОВ "БК "КВП" пайового внеску у розмірі 4 % на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Отже, відповідач при проведенні перевірки та винесенні податкового повідомлення-рішення від 08.12.2021 № 4 помилково застосував до спірних правовідносин, що виникли за господарськими операціями із Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області, положення пункту 198.5 статті 198 ПК України, пункту 199.1 статті 199, підпункту 197.1.16 пункту 197.1 статті 197 ПК України, оскільки цей об`єкт нерухомості був переданий Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області не безкоштовно, а зарахований як обов`язковий пайовий внесок у розмірі 26100457,75 грн на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області згідно з договором від 04.09.2014 № 02-49/15.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності порушення позивачем вимог пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 ПК України, у результаті чого відсутнє заниження податку на додану вартість за грудень 2018 року на 3766127,00 грн., тому податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4 є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення форма "Д" від 08.12.2021 №4, колегія суддів зазначає наступне.

Перевіркою встановлено укладання договору найму транспортного засобу: договір №б/н від 15.04.2019 найму транспортного засобу м. Полтава, відповідно до якого наймодавець фізична особа ОСОБА_2 зобов`язується за плату передавати у користування наймачеві ТОВ "БК "КВП" автомобілі марки Toyota, модель Land Crusier 200, номер шасі НОМЕР_5 , р.н. НОМЕР_1 . Автомобіль передається наймачеві для користування строком на один календарний місяць з дня укладання договору. Наймач зобов`язаний нести витрати, пов`язані із використанням, підтриманням у належному технічному стані автомобіля. Даний договір одночасно є актом приймання-передачі автомобіля від наймодавця до наймача. Вищезазначений договір найму транспортного засобу є нотаріально не посвідчений, при цьому укладений із фізичною особою. За доводами відповідача, цей договір є нікчемним.

В обґрунтування порушення, контролюючим органом наведено, що в період з 28.04.2019 по 04.05.2021 ОСОБА_3 відповідно до наказу про відрядження від 26.04.2019 №57-в відбув до Туреччини з робочою поїздкою на автомобілі марки Toyota, модель Land Crusier 200, номер шасі НОМЕР_5 , р.н. НОМЕР_1 , щодо якого договір найму транспортного засобу є нікчемним. Крім того, податковим органом встановлено витрати на утримання та заправку автомобіля у загальній сумі 19576,88 грн. Оплата здійснювалась корпоративною картою та готівкою позивача.

Відповідач зазначив, що доходи у вигляді пального та утримання автомобіля є доходом у негрошовій формі, для якого при розрахунку податку з доходів фізичних осіб необхідно застосувати коефіцієнт згідно з пунктом 164.5 статті 164 Податкового Кодексу. За доводами контролюючого органу, відшкодування на утримання автомобіля є додатковим благом ОСОБА_3 .

У зв`язку з чим податковий орган встановив порушення підпункту 164.217 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164, підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, у результаті чого недоутримано податок з доходів фізичних осіб у загальній сумі 4297,36 грн, у т.ч. за квітень 2019 року 1963,08 грн, за травень 2019 року 2334,28 грн.

Так, в матеріалах справи наявний договір використання власного автомобіля в виробничих цілях б/н від 15.04.2019, укладений між позивачем та працівником товариства (менеджером із збуту) ОСОБА_4 , предметом якого є автомобіль марки Toyota, модель Land Crusier 200, номер шасі НОМЕР_5 , р.н. НОМЕР_1 , у якому зазначено, що власний автомобіль буде використовуватись працівником для службових поїздок у виробничих цілях товариства /а.с.89-90, том 3/.

Відповідно до умов цього договору: термін використання 1 місяць до 14.05.2019 (пункт 4.1 договору); розмір компенсації працівнику за використання власного автомобіля в службових цілях становить суму щомісячної амортизації автомобіля (пункт 5.1 договору). Товариство зобов`язується здійснювати за власний рахунок заправлення автомобіля ПММ та його технічне обслуговування у період використання автомобіля за цим договором (пункт 6.2 договору).

Згідно з вимогами статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У статті 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За приписами статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 759 Цивільного кодексу України (у редакції 2019 року) визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Дійсно, згідно зі статтею 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

При цьому, відповідачем в підтвердження своїх доводів не надано до суду договір найму транспортного засобу, в матеріалах справи існує інший вищенаведений договір використання власного автомобіля в виробничих цілях б/н від 15.04.2019, який не містить ознак договору найму.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач не надав до суду доказів в обґрунтування своїх доводів.

Відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді, зокрема: вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу. Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 цієї статті.

Згідно з пунктом 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Підпунктом "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

З урахуванням наявного в матеріалах справи договору, як письмового доказу, з огляду на вищезазначені висновки суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності свого рішення в частині встановлення порушення підпункту 164.2.17 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164, підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, у результаті чого недоутримано податок з доходів фізичних осіб у загальній сумі 4297,36 грн, у т.ч. за квітень 2019 року 1963,08 грн, за травень 2019 року 2334,28 грн., тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів у сумі 4297,36 грн, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1074,34 грн, нарахованої пені в сумі 12891,17 грн (з урахуванням наданого відповідачем розрахунку штрафних санкцій за цим податковим повідомленням-рішенням) .

Враховуючи вищевикладене, ч. 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не доведення ГУ ДПС у Полтавській області порушення позивачем вимог податкового законодавства , тому податкові повідомлення-рішення від 08.12.2021 № 4, № 4 та № 4 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів у сумі 4297,36 грн, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1074,34 грн, нарахованої пені в сумі 12891,17 грн. є протиправними та підлягають скасуванню, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права в цій частині, а доводи апеляційної скарги щодо сказаних податкових повідомлень-рішень є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції в цій частині відсутні.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 141.4.2 пункту 141.2 статті 141 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин за 2019 рік) резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Згідно з підпунктом 141.4.2 пункту 141.2 статті 141 ПК України сума фрахту, що сплачується резидентом нерезиденту за договорами фрахту, оподатковується за ставкою 6 відсотків у джерела виплати таких доходів за рахунок цих доходів. При цьому: базою для оподаткування є базова ставка такого фрахту; особами, уповноваженими справляти податок та вносити його до бюджету, є резидент, який виплачує такі доходи, незалежно від того, чи є він платником податку, а також суб`єктом спрощеного оподаткування.

Відповідно до пункту 103.1 статті 103 Податкового кодексу України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті (пункт 103.2 статті 103 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 103.4 статті 103 Податкового кодексу України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 103.5 статті 103 Податкового кодексу України довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

У разі потреби така довідка може бути затребувана у нерезидента особою, яка виплачує йому доходи, або контролюючим органом під час розгляду питання про повернення сум надміру сплачених грошових зобов`язань на іншу дату, що передує даті виплати доходів (пункт 103.6 статті 103 ПК України).

Перевіркою встановлено, що між ТОВ "БК "КВП" та GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія укладений договір морського перевезення від 30.08.2019 №30/08.

Відповідно до договору від 30.08.2019 №30/08 нерезидентом GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія здійснювалось перевезення грузу: цемент в великих мішках судном "NIKA VICTORU", тип судна сухогруз. Флаг Молдова. Судовласник/ менеджер судна GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія. Маршрут перевезення: порт Бартин (Чорноморськ, Турція) - порт Херсон - Дніпро (Кременчук).

Надані послуги (виконані роботи) підтверджені актом виконаних робіт від 2019 року №1 на суму 42000,00 дол. США./1040109,84 грн, які включають:

- вартість перевезення за межами території України (Бартин-Херсон) у сумі 15215,00 дол. США;

- вартість перевезення в межах території України (Херсон-Кременчук) у сумі 26785,00 дол. США.

На виконання умов договору морського перевезення від 30.08.2019 №30/08 та згідно з актом виконаних робіт ТОВ "БК "КВП" з валютного рахунку №UA38 39722 USD, відкритого в AT "ОТП БАНК", м. Київ, МФО 300528, здійснило виплату доходів у вигляді "фрахту" за здійснення морського перевезення на рахунок GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія, Bank Georgia Swift: BAGAGE22, Acc GE72BG485900 на суму 42000,00 дол. США/1051115,81 грн згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті від 10.09.2019 №13.

Актом перевірки встановлено, що позивачем при виплаті доходів нерезиденту GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія не наданий документ, виданий компетентним органом Грузії, що підтверджує резидентство даної компанії. Даний факт не дає права на звільнення від оподаткування доходів з джерелом походження з України. За доводами відповідача, позивачем порушено вимоги підпунктів 141.4.2, 141.4.4 пункту 141.4 статті 141 ПК України, а саме: занижено податок з доходу з джерелом походження його з України за 2019 рік на суму 40220,20 грн.

З матеріалів справи вбаччається та не спростовано позивачем , що податковим органом направлено позивачу запит № 3 від 26.10.2021 :

«На підставі підпунктів 20.1.2, 20.1.6, 20.1.14 пункту 20.1 статті 20, пунктів 85.2, 85.4, 85.8 статті 85 Податкового кодексу України та у зв`язку з проведенням документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» п.н. 01284778, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2018 по 30.06.2021 року у зв`язку з встановленням факту порушення податкового законодавства: При виплаті доходів нерезиденту GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія документ, виданий компетентним органом Грузії, що підтверджує резидентство даної компанії в ході проведення перевірки ТОВ Б К «КВП» не наданий. Даний факт не дає права на звільнення від оподаткування доходів з джерелом походження з України. В порушення пп. 141.4.2, пп. 141.4.4 п. 141.4 cm. 141 Податкового кодексу України ТОВ «БК «КВП» занижено податок з доходу з джерелом походження його з України за 2019 рік на суму 40220,20 грн. ТОВ «Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» необхідно надати у термін до 12 год. 00 хв. 27.10.2021 пояснення та копії документів, засвідчені підписом посадової особи та скріплені печаткою за договором морського перевезення від 30.08.2019 No30/08, укладеним з нерезидентом GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія, a саме: зовнішньоекономічний контракт укладений з нерезидентом ; акти прийому - передачі наданих послуг; виписки банку, що підтверджують перерахування коштів нерезиденту за надані послуги; оборотно сальдову відомость та картку рахунку по балансовому рахунку № 632 з нерезидентом GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія.; інші наявні документи по даному питанню. Документи необхідно надати за місцезнаходженням платника. Ненадання документів (копій документів) у зазначений у запиті термін тягне за собою накладення відповідальності відповідно до статті 121 Податкового кодексу України. Крім того, відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України, у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважатиметься, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.»

Вимоги щодо підтвердження даних, визначених у податковій звітності врегульований статтею 44 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 44.1 цієї статті визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (пункт 44.3 статті 44).

Відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1). Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9).

З огляду на вказані норми права підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності не підтверджених відповідними первинними документами.

Отже, на підтвердження правомірності формування даних податкового обліку Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які і є підставою для формування даних податкового та бухгалтерського обліку.

Згідно з вимогами пункту 85.2 статті 85 платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (пункт 85.4 статті 85).

Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови (пункт 85.6 статті 85).

Відповідно до вимог пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності (абзац другий пункту 44.7 статті 44).

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків (абзац четвертий пункту 44.7 статті 44).

Тобто, у разі якщо до закінчення перевірки або протягом десяти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06.09.2022 у праві №640/772/21.

Відповідно до підпункта 78.1.5 пункта 78.1 статті 78 ПК України у разі, якщо платником податків подано в установленому порядку органу державної податкової служби заперечення до акта перевірки або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення і коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки, - здійснюється документальна позапланова перевірка. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Законодавцем передбачено право платника податків надати контролюючому органу документи, які були відсутні під час перевірки. При цьому, якщо платник податків у запереченнях на акт перевірки посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, до прийняття рішення за результатами такої перевірки, це зумовлює обов`язок податкового органу щодо призначення та проведення позапланової перевірки (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №802/1069/13-а).

В апеляційній скарзі податковий орган наполягає, що наведені документи та пояснення не надавались позивачем на вказаний запит.

Позивач заперечує даний факт та зазначає, що серед інших наявних у податкового органу в період проведення перевірки серед документів була довідка за 2019 рік податкової резидентності компанії GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія з перекладом російською мовою, але така довідка не була взята до уваги відповідачем без пояснень щодо цієї довідки.

Поряд з цим , матеріалами не підтверджено надання позивачем до податкового органу в період проведення перевірки довідки за 2019 рік податкової резидентності компанії GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія.

Також, така довідка не надавалась до податкового органу позивачем на запит № 3 від 26.10.2021 та до заперечень на акт перевірки , хоча в акті перевірки на ст. 22 вказано про ненадання відповідної довідки .

Тобто, позивач мав можливість , після ознайомлення із актом перевірки , надати заперечення з копіями відповідних первинних документів , а саме довідки за 2019 рік податкової резидентності компанії GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія, які спростовують висновки контролюючого органа.

Однак, позивач такою можливістю не скористався.

Посилання позивача на те, що на момент перевірки усі первинні документи, в тому числі і довідка за 2019 рік податкової резидентності компанії GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія, були в нього в наявності, проте, перевіряючі відмовились її перевіряти та оглядати, спростовуються встановленими судом апеляційної інстанції обставинами справи, в тому числі запереченнями на акт перевірки.

Оскільки позивачем не надано довідку за 2019 рік податкової резидентності компанії GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія для проведення перевірки, що було належним чином зафіксовано в акті перевірки, а також жодним чином не спростовується позивачем в позовній заяві та не наводиться жодних аргументів і поважних підстав неможливості надання такої довідки податковому органу, то контролюючим органом було правомірно винесено оскаржуване оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4.

Колегія суддів зазначає , шо надання первинних документів згодом, в тому числі під час розгляду справи у суді, не змінює статусу цих документів, як таких, що були відсутні на час формування даних звітності та їх надання згодом не має правових наслідків для цілей підтвердження достовірності та реальності здійснених господарських операцій .

Жодних доводів та обґрунтувань неможливості надання довідки за 2019 рік податкової резидентності компанії GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія до перевірки (під час перевірки) , до заперечення на акт перевірки чи до прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивач в позові не наводить. Жодних доказів в підтвердження неможливості надання до суду не надав.

Враховуючи вищенаведене та встановлене судом апеляційної інстанції , вимоги ст. 308 КАС України, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4.

Визначені вище обставини не були взяти до уваги при розгляді справи в суді першої інстанції, тому суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги та дослідів довідку за 2019 рік податкової резидентності компанії GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія, яка не надана позивачем до податкового органу без поважних причин, тому висновок суду першої інстанції щодо відсутності порушення товариством приписів підпунктів 141.4.2, 141.4.4 пункту 141.2 статті 141 ПК України є помилковими.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх рішеннях, зокрема у справах у справах № 265/6582/16-ц, № 487/10128/14-ц, № 487/10132/14-ц, № 924/1473/15 звертала увагу на те, що відповідно до принципу juranovitcuria («суд знає закони») навіть неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Інші доводи і заперечення на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Отже, постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови. В іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 по справі № 440/580/22 скасувати в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасуванння податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4.

В цій частині прийняти нову , якою в задоволенні позову відмовити .

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 по справі № 440/580/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 06.03.2023 року