Справа № 754/5294/22
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/5294/22 Головуючий у І інстанції - Лісовська О.В.,
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Ольховської М.Г.,

представника позивача Каплі А.С.,

представника апелянта Орлова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 2 батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області Мишка Андрія Олександровича, Батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області про визнання протиправними дій, скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора взводу 1 роти 2 батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області Мишка А.О. щодо складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, визнати незаконною та скасувати цю постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він перебував у транспортному засобі Renault, д.н.з. НОМЕР_1 в якості пасажира, а самим автомобілем керував ОСОБА_2 , який і є власником даного транспортного засобу. Крім того, його притягнуто до відповідальності через відсутність права керування автомобілем, проте, він має посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії «В,С».

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 січня 2023 року адміністративний позов задоволено.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами у справі жодним чином не доведено та не спростовано твердження позивача про те, що він не керував транспортним засобом, а перебував в ньому в якості пасажира.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені адміністративного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідні працівники органів поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем має бути відповідний орган, на який положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов?язок розглядати справи про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Наголошує, що органом Національної поліції, у даній справі є Департамент патрульної поліції, від імені якого інспектор взводу 1 роти 2 батальйону патрульної поліції в селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Мишко А.0. уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення. Однак, Департамент патрульної поліції, як суб?єкт владних повноважень, до участі у цій справі залучений не був, тобто позивачем заявлено позов до неналежного відповідача, оскільки батальйон патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області не є юридичною особою.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на їх задоволенні, в той час, як представник позивача проти цього заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що 29.06.2022 інспектором взводу 1 роти 2 батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області Мишкою А.О. винесено постанову серії БАБ № 572123 про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400, 00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У постанові зазначено, що 29.06.2022 о 14 год. 32 хв. на а/д М07 км Ковель 58 км, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 73 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті с. Волиця, позначеному дорожнім знаком 5.45 на 23 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM №ТС001135. При перевірці документів не мав посвідчення водія, тобто водій не мав права керувати даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Вказана постанова є предметом цього позову, оскільки позивач вважає її протиправною.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачне довів суду належними та допустимими доказамивчинення позивачем адміністративного порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, та не спростував доводи позивача, який скоєння правопорушення заперечує.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

По-перше, надаючи оцінку доводам апелянта щодо неналежного відповідача у справі колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.ч. 1-5,7 ст. 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про що суд повідомляє третю особу. Якщо позивач згоден на його заміну іншою особою, але така особа не згодна на участь у справі, суд залишає позовну заяву без розгляду, про що постановляється відповідна ухвала.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Так, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Водночас, колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 12.07.2022 відкрито спрощене позовне провадження за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 2 батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області Мишка А.О., Батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області про визнання протиправними дій, скасування постанови, тобто на стадії відкриття провадження у суду першої інстанції не виникло питання щодо належності відповідача у справі.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

В свою чергу, згідно п.7 ч.1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, на переконання судової колегії, інспектор патрульної поліції, а також батальйон патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області є належними відповідачами у справі, при цьому, судами, як правило, орган, в якому працює інспектор, притягується в якості співвідповідача або третьої особи, а тому рішення суду не підлягає скасуванню на підставі п.4 ч. 3 ст. 317 КАС України.

Водночас, посилання апелянта на ряд рішень Верховного Суду є необґрунтованими, оскільки вони ухвалені щодо інших обставин справи, ніж ті, які є предметом судового розгляду в цій справі, та в іншій категорії справ, тому відповідні висновки не підлягають застосуванню при вирішенні цього спору.

Щодо розгляду справи по суті правопорушення колегія суддів зазначає наступне.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до ст. 252 КАС України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію`від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.10 ПДР вказано, що водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії..

Відповідно до ст.32 Закону №580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або/ документів, що підтверджують відповідне право особи тільки у зв`язку із тим, що для цього є відповідні підстави.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

В свою чергу, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, у постанові про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 572123 зазначено, що 29.06.2022 о 14 год. 32 хв. на а/д М07 км Ковель 58 км, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 73 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті с. Волиця, позначеному дорожнім знаком 5.45 з перевищенням швидкості на 23 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM №ТС001135. При перевірці документів не мав посвідчення водія, тобто водій не мав права керувати даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Судом установлено, що власником транспортного засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

Водночас, відповідно до посвідчення водія серія НОМЕР_4 від 18.06.2014 ОСОБА_1 має право керування транспортними засобами категорії «В» та «С».

Крім того, допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 пояснив, що в червні 2022 року, коли транспортний Renault, д.н.з. НОМЕР_1 було зупинено працівником поліції, за кермом перебував саме ОСОБА_2 . Після зупинення автомобіля він надав потрібні документи, а ОСОБА_1 , який перебував на пасажирському сидінні, надав паспорт. В результаті постанову було складено на ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідач ані під час розгляду судом першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду не надав жодних належних доказів, які б підтвердили вказані обставини та спростовували твердження позивача.

При цьому, пунктом 3.3. Розділу ІІІ Інструкції Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них,затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 № 100, передбачено, що з моменту зупинки транспортного засобу до закінчення спілкування інспектора з водієм зупиненого авто безперервно здійснюється запис на нагрудну камеру поліцейського.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 238, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменти її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова