Справа № 380/14870/22
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 380/14870/22 пров. № А/857/17766/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі №380/14870/22 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Західного міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови (головуючий суддя першої інстанції Клименко О.М., за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 28.11.2022),-

В С Т А Н О В И В:

ГУ ПФУ у Львівській області звернулося до суду із адміністративним позовом до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (Відповідач), в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 16 вересня 2022 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 68958850.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що винесена головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Тарабан Оленою Олександрівною постанова від 16 вересня 2022 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні №68958850 (далі також оскаржувана постанова) є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є невиконання рішення суду без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Позивач зазначає, що 31 серпня 2022 року звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із запитом щодо видачі судового рішення від 01 березня 2022 року у справі № 380/25784/21 з відміткою про дату набрання ним законної сили. У відповіді на вимогу виконавця від 30 серпня 2022 року відповідач зазначив про наведену обставину та просив не вживати подальших виконавчих дій стосовно виконавчого провадження №68958850. Крім цього, позивач зауважує, що звертався до суду із заявами про роз`яснення рішення суду у справі №380/25781/21. Відповідно до частини 4 статті 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. На переконання позивача, відповідач не взяв до уваги вищенаведені обставини, а тому з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» виніс оскаржувану постанову.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що вважає зазначене рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, та підлягає скасуванню. Зокрема апелянт вказує на те, що 31.08.2022 №1300-5903-7/78065 зроблено запит у Львівський окружний адміністративний суд щодо видачі судового рішення від 01.03.2022 по справі № 380/25784/21 з відміткою про дату набрання законної сили. У відповіді (вих. РМК № 1300-5307-8/80298 від 06.09.2022) на вимогу заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 30.08.2022вих. №29129 щодо виконавчого провадження ВП №68958850 від 06.05.2022 Головне управління зазначило про наведені обставини та звернулося з проханням не вживати подальших виконавчих дій щодо вищезазначеного виконавчого провадження.

Крім цього, апелянт зазначає, що звертався до суду із заявами про роз`яснення рішення суду у справі №380/25781/21. Відповідно до частини 4 статті 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. На переконання позивача, відповідач не взяв до уваги вищенаведені обставини, а тому з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» виніс оскаржувану постанову. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату судового засідання на офіційну електронну адресу.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року у справі №380/25784/21 (з урахуванням ухвали від 25 березня 2022 року про виправлення описки у судовому рішенні) визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи з 27.01.1987 по 01.03.1988.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи з 27.01.1987 по 01.03.1988.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати в пільговому обчисленні трудовий стаж ОСОБА_1 у районі Крайньої Півночі за періоди з 27.01.1987 по 18.08.1994 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців та здійснити перерахунок пенсії за віком.

28 квітня 2022 року Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №380/25784/21 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати в пільговому обчисленні трудовий стаж ОСОБА_1 у районі Крайньої Півночі за періоди з 27.01.1987 по 18.08.1994 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців та здійснити перерахунок пенсії за віком.

06 травня 2022 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Тарабан Олена Олександрівна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 68958850 з примусового виконання виконавчого листа № 380/25784/21, виданого 28 квітня 2022 року Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати в пільговому обчисленні трудовий стаж ОСОБА_1 у районі Крайньої Півночі за періоди з 27.01.1987 по 18.08.1994 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців та здійснити перерахунок пенсії за віком. Указаною постановою встановлено для боржника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області десятиденний термін на виконання рішення суду у справі №380/25784/21.

Листами від 26 травня 2022 року № 1300-5903-8/44243, від 30 травня 2022 року №1300-5307/8/45292 та від 31 травня 2022 року № 1300-5307-8/45511 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року у справі №380/25784/21 оскаржено в апеляційному порядку. Просило зупинити виконавче провадження № 68958850, а також зупинити виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року у справі № 380/25784/21 до закінчення його розгляду в апеляційному порядку. Також у вказаних листах Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зазначило, що після прийняття рішення Восьмим апеляційним адміністративним судом у справі № 380/25784/21 буде додатково повідомлено щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року у справі № 380/25784/21.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року у справі № 380/25784/21 без змін.

30 серпня 2022 року заступник начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Роман Н.О. виніс вимогу виконавця № 29129, в якій зазначено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року у справі № 380/25784/21 без змін. Станом на 30 серпня 2022 року у Відділі відсутні відомості про виконання боржником рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі № 380/25784/21. На сьогодні відсутні будь-які заборони щодо вчинення виконавцем виконавчих дій примусового характеру, а саме накладення штрафу за невиконання рішення. Також відсутні будь-які підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». З метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження» виконавець вимагав: у строк до 06 вересня 2022 року повідомити вичерпну інформацію про стан виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/25784/21 з наданням документального підтвердження виконання згаданого судового рішення; одночасно в строк до 06 вересня 2022 року повідомити про заходи, вжиті Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, які необхідні для виконання згаданого судового рішення у повному обсязі.

Листом від 06 вересня 2022 року за №1300-5307-8/80298 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на вимогу виконавця від 30 серпня 2022 року, зокрема про те, що відповідно до статті 370 КАС України та на виконання судового рішення у справі № 380/25784/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області проведено розрахунок пенсії щодо зарахування в пільговому обчисленні трудового стажу ОСОБА_1 у районі Крайньої Півночі за періоди з 27.01.1987 по 18.08.1994 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців та здійснення перерахунку пенсії за віком. Після надходження на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області рішення суду від 01 березня 2022 року у справі № 380/25784/21 з відміткою про дату набрання законної сили буде проведена виплата пенсії згідно з цим рішенням суду. У вказаному листі Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області просило не вживати подальших виконавчих дій стосовно виконавчого провадження № 68958850.

16 вересня 2022 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Тарабан Олена Олександрівна винесла постанову про накладення штрафу № 68958850, якою встановила: станом на 16 вересня 2022 року вимог виконавчого документа не виконано. У державного виконавця відділу відсутні будь-які документальні підтвердження щодо виконання виконавчого документа. На сьогодні відсутні будь-які заборони щодо вчинення виконавцем виконавчих дій примусового характеру, а саме накладення штрафу за невиконання рішення. Також відсутні будь-які підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Вказані обставини свідчать про настання відповідальності, передбаченої статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець постановила: за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника виконати дії накласти на боржника Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн; зобов`язати боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Не погоджуючись з указаною постановою про накладення штрафу, уважаючи, що така винесена відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження», позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції в задоволені позову відмовив з тих підстав, що у державного виконавця були правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови від 16 вересня 2022 року про накладення штрафу за невиконання боржником указаного рішення суду.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 за №1404-VIII.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пунктів 1, 16 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За змістом абзацу першого частини 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Пунктами 1 та 6 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина восьма статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом першим частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (абзац перший частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною другою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналіз наведених правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави дійти висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Тобто, даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2021 року у справі №640/11833/19.

Оцінюючи в контексті наведених норм законодавства правомірність прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови від 16 вересня 2022 року про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення суду, суд враховує наступне.

Відповідно до змісту виконавчого листа №380/25784/21, виданого 28 квітня 2022 року Львівським окружним адміністративним судом, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зобов`язане зарахувати в пільговому обчисленні трудовий стаж ОСОБА_1 у районі Крайньої Півночі за періоди з 27.01.1987 по 18.08.1994 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців та здійснити перерахунок пенсії за віком.

Такий обов`язок у відповідача виник на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року у справі №380/25784/21 для виконання якого судом й видано вказаний виконавчий лист.

У постанові від 06 травня 2022 року про відкриття виконавчого провадження №68958850 з виконання виконавчого листа № 380/25784/21 державний виконавець відповідно до вимог абзацу першого частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» установив для боржника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області десятиденний термін на виконання рішення суду у справі №380/25784/21.

Водночас судове рішення у справі №380/25784/21 позивачем оскаржено в апеляційному порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції прийнята 26 серпня 2022 року.

Таким чином, судове рішення у справі №380/25784/21 в силу вимог частини 2 статті 255, частини 1 статті 325 КАС України набрало законної сили 26 серпня 2022 року.

Тому з 26 серпня 2022 року у позивача розпочався десятиденний термін на виконання судового рішення у справі № 380/25784/21.

Судом встановлено, що рішення суду у справі № 380/25784/21 станом на 16 вересня 2022 року (дата прийняття оскаржуваної постанови) позивачем не виконано.

Державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі №127/3770/17.

Обґрунтовуючи поважність причин невиконання судового рішення у справі №380/25784/21 апелянт покликається на неотримання вказаного судового рішення з відміткою про дату набрання ним законної сили.

Апеляційний суді відхиляє такі доводи апелянта, оскільки момент набрання рішенням суду законної сили є законодавчо визначеним (частина 2 статті 255, частина 1 статті 325 КАС України), а відтак неотримання боржником у виконавчому провадженні рішення суду з відміткою про дату набрання ним законної сили (за умови обізнаності про факт набрання рішенням суду законної сили) не має жодного правового значення та не є поважною причиною для його невиконання.

Відповідачу було достеменно відомо про зміст резолютивної частини рішення суду у справі №380/25784/21, про результат його апеляційного оскарження та про дату набрання ним законної сили.

За наведених обставин неотримання позивачем рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року у справі №380/25784/21 з відміткою про дату набрання ним законної сили жодним чином не вплинуло на можливість його виконання у термін, встановлений державним виконавцем.

У листах від 30 травня 2022 року №1300-5307/8/45292 та від 31 травня 2022 року №1300-5307-8/45511, адресованих відділу державної виконавчої служби, боржник зазначив про те, що після прийняття рішення Восьмим апеляційним адміністративним судом у справі №380/25784/21 буде додатково повідомлено щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2022 року у вказаній справі.

Покликання апелянта на те, що він звертався до суду із заявами про роз`яснення рішення суду у справі № 380/25781/21 та його посилання з приводу цього на частину 4 статті 254 КАС України, то колегія суддів до уваги не бере з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Аналіз наведеної норми права дає підстави дійти висновку про те, що подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку для виконання судового рішення, який встановлений судом.

Однак у спірному випадку строк для добровільного виконання рішення суду встановлений державним виконавцем у рамках виконавчого провадження, а не судом, зокрема відповідно до пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у державного виконавця були правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови від 16 вересня 2022 року про накладення штрафу за невиконання боржником указаного рішення суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши оскаржені позивачем дії та рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що такі відповідають критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати, що такі дії чи бездіяльність є протиправними, а натомість вказують на те, що такі прийняті відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України, тому підстав для визнання їх протиправними не вбачається.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішень, та неупереджено.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Разом з тим апеляційний суд зазначає наступне.

Параграфом другим Глави 11 Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ КАС України визначено розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ.

До термінових справи належать справи з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, особливості провадження яких визначено статтею 287 КАС України.

Статтею 258 КАС України встановлено особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ. Так, відповідно до частини першої вказаної статті, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. ( ч.2, 3 ст. 268 КАС України).

Отже, нормами КАС України, визначено розгляд даної категорії справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, що відповідно унеможливлює її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду з підстав визначених п. 7 ч. 3 ст. 317 КАС України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі №380/14870/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 07.03.2023