Справа № 420/9223/22
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/9223/22
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до суду до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 року №64 «Про підсумки службового розслідування за фактом заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_1 , колишнім військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 »;

визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2, 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.06.2022 року №400 «Про притягнення до матеріальної відповідальності».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 22.11.2016 року по 22.02.2019 року перебував на посаді помічника начальника штабу зі стройової частини, а у період з 29.12.2018 року по 22.02.2019 року виконував обов`язки старшого помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини.

26.07.2019 року у ВЧ НОМЕР_1 проведено аудит та встановлено, що внаслідок невірного визначення ОСОБА_1 вислуги років старшому лейтенанту ОСОБА_2 , останньому нараховано та виплачено вихідну допомогу у більшому розмірі, ніж це передбачено чинним законодавством.

У квітні 2022 року з даного приводу було розпочато службове розслідування, за результатом якого визначено, що переплата виникла через умисне неналежне виконання позивачем посадових обов`язків старшого помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини та помічника начальника штабу зі стройової частини.

Позивач відхиляє вказані висновки, оскільки він не здійснював розрахунок вислуги років старшому лейтенанту ОСОБА_2 , а лише погодив проект наказу від 13.02.2019 року №35, який був виготовлений діловодом ВЧ НОМЕР_1 .

Також позивачем визначено, що оскаржувані накази відповідачами прийняті несвоєчасно, необґрунтовано, та не у визначений Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, спосіб.

Внаслідок процедурного порушення відповідачами не забезпечено проведення повного, всебічного і об`єктивною службового розслідування. Зокрема, всупереч вимогам пункту 19 Положення №243/95-ВР, не встановлено, умисно чи з необережності, та з якою метою заподіяно шкоду, ступінь вини кожного (позивача та діловода) в разі заподіяння шкоди кількома особами, а тому помилково прийнято рішення про одноособове притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.

Крім того, відповідачі керувались Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», який не був чинним на час завдання шкоди Військовій частині НОМЕР_1 та її виявлення.

Окремо позивачем наголошено на неможливості його притягнення до матеріальної відповідальності без подання цивільного позову до суду в порядку, визначеному пунктом 31 Положення №243/95-ВР. З огляду на вказане, порушено право позивача на розгляд його справи в суді та участь в процесі прийняття рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.06.2022 року №400 «Про притягнення до матеріальної відповідальності». В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем порушено порядок притягнення позивача до відповідальності, пропущені строки такого притягнення, не доведено умисні дії позивача, а також притягнуто його до відповідальності за нормами законодавства, які не діяли на момент вчинення правопорушення.

В свою чергу, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині визнання протиправними окремих пунктів наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 року №64, суд першої інстанції вказав, що відповідний акт індивідуальної діє не є рішенням, яке впливає на права позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).
В апеляційний скарзі Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що матеріалами службового розслідування належним чином встановлена та доведена вина позивача.

Окремо наголошено, що відповідальність за правильність розробки проектів наказів закріплена у функціональних обов`язках позивача. Більш того, складення проекту наказу він неправомірно доручив діловоду, про що самостійно зазначив під час проведення службового розслідування та підтвердив в позовній заяві.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про необхідність допиту діловода для встановлення можливої спільної відповідальності, оскільки до його обов`язків не входило складення проектів наказів, що, в свою чергу, виключає можливість накладення на нього стягнень.

Стосовно строку притягнення позивача до відповідальності апелянтом наголошено, що службова перевірка та службове розслідування проведені під час дії Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», тому оскаржувані накази прийняті у межах трирічного строку, визначеного вказаним Законом.

ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 своїм правом на подання відзиву не скористались.

Військова частина НОМЕР_1 подала клопотання про розгляд справи за участі представника, однак після призначення справи до письмового провадження.

Судова колегія залишає вказане клопотання без задоволення, оскільки воно не було належним чином обгрунтоване та подано після закінчення підготовки справи до розгляду.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді помічника начальника штабу зі стройової частини у званні старший лейтенант з 22.11.2016 року (а.с.79).

У зв`язку зі службовою необхідністю наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.12.2018 року №270 ОСОБА_1 було допущено до виконання обов`язків старшого помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини (а.с.82).

Наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройні Сил України (по особовому складу) №22 від 28.01.2019 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас та наказом командири Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №42 від 22.02.2019 року позивача виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення (а.с.80-81).

З матеріалів справи вбачається, що 26.07.2019 року у Військовій частині НОМЕР_1 проведено аудит (аудиторський звіт від 26.07.2019 року №234/5/54), за результатами якого встановлено, що на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.02.2019 року №35 старшому лейтенанту ОСОБА_2 виплачено вихідну допомогу по звільненню за 12 (дванадцять) календарних років у розмірі 109 048,85 грн., з яких законними є лише 18 174,81 грн., тобто за 2 (два) календарних роки. Сума переплати склала 90 874,04 грн. (77011,90 грн. - сума вихідної допомоги в разі звільнення з військової служби, 13862,14 грн. - сума компенсації податку на додану вартість) (а.с.38-45).

16.04.2022 року юрисконсульт Військової частини НОМЕР_1 подав рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 , у якому запропонував провести службову перевірку щодо факту переплати вихідної допомоги при звільненні (а.с.35).

Командиром Військової частини НОМЕР_1 16.04.2022 року прийнято наказ №151 «Про призначення службової перевірки за фактом переплати грошової допомоги військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби старшому лейтенанту ОСОБА_2 » (а.с.36-37).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2022 року №206 продовжено термін службової перевірки за фактом переплати грошової допомоги військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби старшому лейтенанту ОСОБА_2 (а.с.89).

Також, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2022 року №228 призначено службове розслідування за фактом заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_1 , колишнім військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 (а.с.90).

Згідно акту службового розслідування від 03.06.2022 року ОСОБА_1 вчинено умисне неналежне ставлення до посадових обов`язків, що призвело до видання наказу із неправдивою вислугою років та відсутністю відомостей про отриману раніше вихідну допомогу, у зв`язку із чим було здійснено надлишкову виплату грошових коштів ОСОБА_2 на суму 77 011,90 грн. Вчинення вказаного правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в розділах 2 та 3 акту службового розслідування. За результатами проведеного службового розслідування в порядку ч.1 ст.11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», матеріали службового розслідування запропоновано направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності (а.с.17-27).

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 року №64 «Про підсумки службового розслідування за фактом заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_1 , колишнім військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 » службове розслідування завершено та в порядку ч.1 ст.11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», матеріали службового розслідування запропоновано направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності (а.с.13-14).

На підставі матеріалів службового розслідування наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.06.2022 року №400 «Про притягнення до матеріальної відповідальності» ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності у сумі 77 011,90 грн. (а.с.15-16).

Вважаючи протиправними окремі положення наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 року №64 та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.06.2022 року №400, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі Статут).

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст.ст.26 та 27 Статуту військовослужбовці, залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини, несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до п.7 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 (в редакції, чинній на дату виявлення завданої шкоди Військовій частині НОМЕР_2 26.07.2019 року), службове розслідування за фактами заподіяння державі матеріальної шкоди проводиться з дотриманням вимог Постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі».

Згідно із Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР (в редакції, чинній на дату виявлення завданої шкоди Військовій частині НОМЕР_2 26.07.2019 року) (далі- Положення), відповідно до Конституції (Основного Закону) України та інших актів законодавства України військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоді. Особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться доозброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності. Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Пунктом 5 Положення унормовано, що час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством.

Відповідно до п.17 Положення командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом. За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Пунктом 23 Положення унормовано, що командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню..

Приписи п.31 Положення передбачають, що у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

З проведеного ретельного аналізу релевантного законодавства судова колегія вбачає, що притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності обмежено строком, до якого входять строк на проведення розслідування та строк накладення дисциплінарного стягнення. Перебіг строку притягнення до матеріальної відповідальності починається з моменту вчинення матеріальної шкоди.

Як вже зазначалось, факт переплати вихідної допомоги по звільненню старшому лейтенанту ОСОБА_2 встановлено на підставі аудиторського звіту від 26.07.2019 року №234/5/54, тому службове розслідування з даного приводу мало бути закінчено у строк до 26.09.2019 року та у строк до 26.10.2019 року видати наказ про притягнення до відповідальності.

В свою чергу військова частина НОМЕР_1 призначила службову перевірку у квітні 2022 року, затвердила акт проведеного службового розслідування у червні 2022 року, чим суттєво порушила процедуру проведення розслідування у відношенні ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.06.2022 року №400 «Про притягнення до матеріальної відповідальності» прийнято поза межами строку притягнення до відповідальності та за наслідком дефектної процедури, що є підставою для його скасування.

Судова колегія акцентує увагу, що позивача було притягнуто до відповідальності за нормами Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», який набрав чинності лише 31.10.2019 року, тобто після закінчення строку притягнення до відповідальності позивача.

За приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

З огляду на загальне правило застосування нормативних актів у часі, відповідачі не могли використати Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» під час притягнення позивача до матеріальної відповідальності.

Крім того, судова колегія зазначає, що притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності може настати виключно у разі перебування його на службі на час прийняття рішення про стягнення шкоди, однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач був звільнений у запас з військової служби з 22.02.2019 року, тому відповідач, в силу приписів п. 31 Положення, повинен був звернутись з цивільним позовом на суму заподіяної шкоди в межах встановлених строків.

В контексті спірних правовідносин судова колегія звертає увагу на висновки Верховного суду, викладені у постановах від 28 січня 2021 року у справі №140/6315/20, від 30 вересня 2021 року у справі №620/4567/20, від 02 червня 2022 року у справі №420/3612/20 у справах щодо звернень військових частин з приводу стягнення заподіяної шкоди.

У зазначених справах суд касаційної інстанції дійшов висновків, що за подібних правовідносин підлягають застосуванню строки звернення до суду з позовом, передбачені КАС України.

У постанові від 22 січня 2020 року в справі №813/1045/18 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу за позовом військової частини до військовослужбовця про стягнення з останнього матеріальної шкоди, завданої ним державі через особисту неправомірну бездіяльність під час проходження військової служби, дійшла висновку, що спір у справі щодо відшкодування державі в особі військової частини шкоди, завданої військовослужбовцем шляхом втрати майна під час здійснення ним повноважень, пов`язаних з проходженням військової (публічної) служби, є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

У цій же справі Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Отже, за висновком Великої Палати Верховного Суду, зазначений спір саме пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, оскільки у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи під час перебування її на публічній службі.

Поняття процесуальних строків в адміністративному судочинстві визначено в частині 1 статті 118 КАС України. Згідно вказаної норми процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзац 2 частини 2 статті 122 КАС України встановлює, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Положення абз.3 ч.2 ст.122 КАС України унормовають, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

З огляду на зазначене, військова частина НОМЕР_1 також не дотрималась встановлених строків звернення до суду з позовом про стягнення шкоди.

За наявних суттєвих порушень процедури притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності судова колегія не досліджує обставини, встановлені розслідуванням та не надає оцінки винуватості ОСОБА_1 у заподіянні матеріальної шкоди, тому відхиляє відповідні доводи апелянта.

Резюмуючи зазначене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.06.2022 року №400 «Про притягнення до матеріальної відповідальності», оскільки останній прийнято поза межами строку притягнення особи до відповідальності.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.