Справа № 460/5867/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/5867/21 пров. № А/857/16805/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області,

на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду (суддя Щербаков В.В., час ухвалення не зазначений, місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного тексту не зазначена),

в адміністративній справі №460/5867/21 за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

У травні 2021 року позивач Головне управління ДПС у Рівненській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача податковий борг у сумі 121653,06 грн..

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У жовтні 2021 року позивач (відповідач за первісним позовом) ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із зустрічним позовом до відповідача (позивача за первісним позовом) Головного управління ДПС у Рівненській області, у якому просив: 1) скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене ГУ ДФС у Рівненській області від 28.12.2017 №, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 83848,21 грн. і штрафні санкції в розмірі 20962,05 грн.; 2) скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене ГУ ДФС у Рівненській області від 28.12.2017 №, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 170,00 грн. штрафних санкцій; 3) скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене ГУ ДФС у Рівненській області від 28.12.2017 №, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 570,00 грн. штрафних санкцій; 4) скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене ГУ ДФС у Рівненській області від 28.12.2017 №, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 6987,35 грн. (військовий збір) і штрафні санкції в розмірі 1746,84 грн..

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 прийнято цю зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом ГУ ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, та об`єднано в одне провадження.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.07.2022 позовну заяву ГУ ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень залишено без руху та запропоновано позивачам усунути недоліки первісної позовної заяви та зустрічного позову шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для його поновлення, а також доказів поважності причин його пропуску.

На адресу суду першої інстанції 21.07.2022 надійшло клопотання ГУ ДПС у Рівненській області, у якому первісний позивач надав пояснення щодо строку звернення до суду із позовною заявою, обґрунтовуючи щодо дотримання ним строку звернення до суду. Просив вважати строк звернення до суду таким, що не пропущено.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 позовну заяву Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - залишено без розгляду, і зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень - залишено без розгляду.

З цією ухвалою суду першої інстанції від 27.10.2022 про залишення позову без розгляду не погодився первісний позивач ГУ ДПС у Рівненській області та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржувана ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог на спростування висновків суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду апелянт покликається на те, що судом не враховано та не взято до уваги, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-ІХ внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 522, відповідно до абз.4 якого передбачено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 27.10.2022 та ухвалити нове рішення, яким позов позивачу задовольнити повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

За результатами проведеної посадовими особами Головного управління ДФС у Рівненській області документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та плати належних сум податків до бюджету платника податків фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року складено 13.11.2017 року Акт перевірки №1266/17-00-13-09/ НОМЕР_1 (а.с. 46-60), на підставі якого 28.12.2017 прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме: №, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 83848,21 грн. і штрафні санкції в розмірі 20962,05 грн.; №, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 170,00 грн. штрафних санкцій; №, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 570,00 грн. штрафних санкцій; №, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 6987,35 грн. (військовий збір) і штрафні санкції в розмірі 1746,84 грн. (а.с. 45-48).

Відповідно до розрахунку виникнення боргу за платником податків обліковується податковий борг, який виник внаслідок несплати сум податкових/грошових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб за вказаними вище податковими повідомленнями-рішеннями в загальній сумі 121653,06 гри., в тому числі: 9305,62 грн. з військового збору, пеня на суму 571,43 грн., податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у сумі 111837,44 грн., адміністративні штрафи та інші санкції в розмірі 510,00 грн (а.с. 4-6).

Головним управління ДФС у Рівненській області було виставлено податкову вимогу форми «Ф» №3986-17 від 03.03.2018 про сплату ОСОБА_1 податкового боргу на суму 121653,06 грн. (а.с. 7).

Позивач ГУ ДПС у Рівненській області в порядку пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України 28 травня 2021 року звернувся з цим позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 121653,06 грн. в судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 залишено без розгляду як позовну заяву Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу так і зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Ця ухвала суду першої інстанції від 27.10.2022 року оскаржена в апеляційному порядку лише Головним управлінням ДПС у Рівненській області в частині залишення без розгляду позовної заяви Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Відповідно до статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, предметом апеляційної перевірки в цій справі являється ухвала суду першої інстанції від 27.10.2022 в частині залишення без розгляду позовної заяви Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення без розгляду позовної заяви Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, з урахуванням наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України).

Податковим боргом, згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із п.87.11 ст.87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Норми статей 95 - 99 ПК України можуть застосовуватися до процедури стягнення податкового боргу з фізичних осіб лише в тій частині, що не суперечить вимогам пункту 87.11 статті 87 ПК України.

Процедура стягнення податкового боргу з фізичної особи може ініціюватися виключно через звернення органу стягнення з відповідним позовом.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Так, відповідно до частин 1 - 3 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З наведених положень видно, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин та обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Із змісту адміністративного позову та матеріалів справи видно, що позивач ГУ ДПС у Рівненській області звернувся в суд із цим позовом 28 травня 2021 року з вимогою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 121653,06 грн., який виник у лютому 2018 року і не був сплачений згідно податкової вимоги форми «Ф» №3986-17 від 03.03.2018 року.

Згідно припису статті 102 ПК України, зокрема пунктом 102.1 визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 102.4 цієї ж статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву ГУ ДПС у Рівненській області без руху з підстав пропуску строку звернення до суду та залишаючи цей позов без розгляду, достовірно не встановив, коли саме грошові зобов`язання відносно ОСОБА_1 набули статусу податкового боргу і коли почався для контролюючого органу перебіг строку 1095 днів для звернення до адміністративного суду із вимогами про стягнення податкового боргу.

Також судом першої інстанції не встановлено коли саме закінчився вказаний строк для контролюючого органу для звернення до адміністративного суду із вимогами про стягнення податкового боргу і яким є період пропущеного строку.

Крім того, суд першої інстанції також не врахував доводів ГУ ДПС у Рівненській області, наведених у заяві про поновлення строку звернення до суду, щодо зупинення перебігу строків давності, згідно правових норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-ІХ змін.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-ІХ із змінами, внесеними згідно із Законом №591-IX від 13.05.2020, внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-2, відповідно до абз.4 якого передбачено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з абзацом одинадцятим пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року. У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 карантин установлено з 22 травня 2020 року по 31 липня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 карантин установлено з 1 серпня 2020 року по 19 грудня 2020 року.

У п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 за №1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 зазначено: Установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., №23, ст.896, №30, ст.1061), від 20 травня 2020 р. №392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020р., №43, ст.1394, №52, ст.1626) та від 22 липня 2020 р. №641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020р., №63, ст.2029).

Надалі постановами Кабінету Міністрів України продовжено дію карантину.

Наведене дає підстави стверджувати, що запроваджений з 01.03.2020 карантин не переривався та продовжує тривати, що є загальновідомою обставиною за правилами ч.3 ст.78 КАС України не підлягає доказуванню.

Наведене вище дає підстави вважати, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та допущено порушення норм процесуального права, що призвело передчасного висновку про залишення позовної заяви ГУ ДПС у Рівненській області без розгляду.

Колегія суддів також враховує, що згідно з ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлені гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ до суду був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Відповідно до статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, переглядаючи оскаржене судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи в частині поданого первісного позову неповно встановлено обставини справи, що мають значення для справи, оскаржена ухвала суду у вказаній частині винесена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому ухвала суду першої інстанції від 27.10.2022 року у вказаній частині, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області задоволити частково.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №460/5867/21 за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень скасувати частково, а саме, в частині залишення без розгляду позовної заяви Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, - і справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У решта частині ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №460/5867/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль