Справа № 240/852/23
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року м. Житомир

справа № 240/852/23

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №52080983 від 02.05.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Микола Анатолійович Кобилинський проти України та 316 інших заяв» №11632/13 виданого 16 червня 2016 року одним із заявників був її батько - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що на користь батька стягнуто кошти за рішенням Європейського суду з прав людини на виконання якого і відкрито виконавче провадження №52080983.

В свою чергу, спадкоємцем за законом після смерті батька була його дружина та її мати - ОСОБА_3 , яка також померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує, що 13 травня 2022 року держаним нотаріусом Овруцької державної нотаріальної контори їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти в сумі 28948,17 грн. та 6900,34 грн, які підлягають стягненню на виконання рішення Європейського суду з прав людини. Свідоцтво про спадщину видано на підставі довідки 52080983/20.1/22 від 19.02.2019.

В подальшому, 16.05.2022 та 14.09.2022 повторно, позивач звернулась до відповідача із заявою про виконання рішення Європейського суду з прав людини та про виплату їй коштів, однак листом від 19.10.2022 відповідачем повідомлено про закінчення виконавчого провадження, оскільки стягувачем та його спадкоємцями більше року не були витребувані належні йому кошти.

Позивач, вважаючи протиправною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №52080983 від 02.05.2022, звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу, відповідачів та третій особі за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана уповноваженою особою відповідача.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву від 22.02.2023 (за вх.№13951/23), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування зазначає, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ) перебувало виконавче провадження з виконання рішення Європейського суду з прав людини №11632/13 виданого 16.06.2016 про визнання Урядом надмірної тривалості виконання рішень національних судів, зазначених у додатку до цієї односторонньої декларації та виконання рішення національних судів, зазначених у додатку, які досі підлягають виконанню, а також сплатити кожному заявнику 1000 Євро, серед яких перебував і ОСОБА_2 .

З метою виконання зазначеного рішення Європейського суду з прав людини державним виконавцем 31.08.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52080983, копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

В подальшому рішення суду виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом, оскільки грошові кошти зараховані на відповідний спеціальний реєстраційний рахунок Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 04.10.2016 справедлива сатисфакція у розмірі 28948,17 грн. (еквівалент 1000 Євро), та 26.02.2018 заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 6900,34 грн.

Зазначає, що державним виконавцем на адресу стягувана неодноразово направлені запити щодо надання банківських реквізитів у національній валюті для перерахування належних йому коштів, проте стягувачем більше року не були витребувані належні йому кошти. Саме тому, відповідно до ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем вказані кошти перераховано до Державного бюджету України та 02.05.2022 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 52080983.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать та відповідачем не оскаржується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 3, 4).

Сторонами не оспорюється, що Європейським судом з прав людини ухвалено рішення у справі «Микола Анатолійович Кобилинський проти України та 316 інших заяв», одним із заявників у такій справі був ОСОБА_2 .

31 серпня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Депаратаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком Віталієм Володимировичем відкрито виконавче провадження №52080983 на користь ОСОБА_2 (стягувач) щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини №11632/13 виданого 16.06.2016 про:

"Уряд визнає надмірну тривалість виконання рішень національних судів, зазначених у додатку до цієї односторонньої декларації. Уряд готовий виконати рішення національних судів, зазначені у додатку, які досі підлягають виконанню, а також сплатити кожному заявнику 1 000 євро. Сума у розмірі 1 000 євро є відшкодуванням будь-якої матеріальної та моральної шкоди, а також судових та інших витрат, буде конвертована в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу. Держава виплатить вищезазначену суму відшкодування та виконає рішення національних судів, які досі підлягають виконанню, протягом трьох місяців з дати повідомлення про ухвалення Судом рішення відповідно до пункту 1 статті 37 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У випадку несплати цих сум та невиконання рішень національних судів протягом зазначеного тримісячного строку Уряд зобов`язується сплатити пеню за період з моменту спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в цей період, до якої мас бути додано три відсоткові пункти. Ця виплата та виконання зазначених рішень національних судів становитимуть остаточне вирішення цих справ» (а.с. 45-46).

Відповідно до копії платіжного доручення №4016 від 03.10.2016 грошові кошти у розмірі 28948,17 грн (1000 Євро) 04.10.2016 зараховані на депозитний рахунок відділу виконавчої служби з метою подальшого перерахунку ОСОБА_2 на виконання рішення Європейського суду з прав людини №11632/13 (а.с. 47,48,).

05 жовтня 2016 року відповідачем на адресу ОСОБА_2 направлено лист з проханням надати банківські реквізити для перерахування вказаних коштів (а.с. 49).

Згідно з копією платіжного доручення №177 від 21.02.2018 грошові кошти у розмірі 6900,34 грн зараховані на депозитний рахунок відділу виконавчої служби - 26.02.2018, з метою подальшого перерахунку ОСОБА_2 на виконання рішення Європейським судом з прав людини №11632/13 та виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 20.03.2009 №2-а-25191/08 (а.с. 66-67, 68, 69).

Листом від 12.03.2018 за вих.№52080983/20.1/22 відповідач повідомив приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу Кушнерчука О.М. про те, що на виконанні у відділі перебуває рішення №11632/13 видане 16.06.2016 Європейським судом з прав людини у справі «Микола Анатолійович Кобилинський проти України та 316 інших заяв», де одним із заявників є ОСОБА_2 . Також повідомлено, що в ході виконання рішення суду на спеціальний реєстраційний рахунок Міністерства юстиції України перераховані кошти у розмірі 28948,17 грн (еквівалент 1000 Євро) та 6900,34грн (заборгованість за рішенням національного суду) (а.с. 70).

Згідно з листом №52080983/20.1/22 від 19.02.2019 відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомив ОСОБА_2 (спадкоємців), про перебування у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України рішення №11632/13 виданого 16.06.2016 Європейським судом з прав людини у справі «Микола Анатолійович Кобилинський проти України та 316 інших заяв», де одним із заявників є ОСОБА_2 та про перераховані на спеціальний реєстраційний рахунок Міністерства юстиції України кошти за вищевказаним рішенням у розмірі 28948,17 грн (еквівалент 1000 Євро) та 6900,34грн (заборгованість за рішенням національного суду), які призначені для виплати на користь ОСОБА_2 . Окрім того вказано, що свідоцтво про право на спадкування спадкоємцями стягнутих за рішеннямСуду коштів до відділу не надходило (а.с. 71).

Аналогічного змісту інформація, листом від 23.09.2020 №52080983/20.1/5 повідомлена завідувачу Овруцької державної нотаріальної контори Ірині Фурсевич на її запит від 19.08.2020 №1359/01-16 (а.с. 75).

На підставі розпорядження №52080983 від 16.04.2022, грошові кошти у розмірі 28948,17 грн, що надійшли 04.10.2016, та у розмірі 6900,34 грн, що надійшли 26.02.2018, на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №11632/13 виданого 16.06.2016, відповідно до ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" повернуто держаним виконавцем до Державного бюджету України (а.с. 76, 77).

02.05.2022 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Гатинюк Тетяною Юріївною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. У зв"язку з тим, що стягувачем більше року не були витребувані належні йому кошти, державним виконавцем зазначені кошти перераховано до Державного бюджету України та на підставі п.9, 14 частини 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52080983 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини №11632/13 виданого 16.06.2016 (а.с. 78-79).

13 травня 2022 року державним нотаріусом Овруцької державної нотаріальної контори Фурсевич І.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яким засвідчено право ОСОБА_1 на спадкове майно за ОСОБА_3 , яке складається із: грошових коштів у сумі 28948,17 грн (еквівалент 1000 Євро) та 6900,34 грн (заборгованість за рішенням національного суду) на виконання рішення №11632/13 виданого 16 червня 2016 року Європейським судом з прав людини у справі «Микола Анатолійович Кобилинський проти України та 316 інших заяв», які перераховані на спеціальний реєстраційний рахунок Департаменту державної виконавчої служби, сатисфакція по рішенню Європейського суду з прав людини (еквівалент 1000 Євро), які належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , спадщину після якого прийняла його дружина ОСОБА_3 але юридично не оформила своїх спадкових прав, на підставі довідки №52080893/20.1/22 виданої 19 лютого 2019 року відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с. 6).

На звернення ОСОБА_1 щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини №11632/13 у справі «Микола Анатолійович Кобилинський проти України та 316 інших заяв» про стягнення на її користь успадкованих коштів, відповідач листом від 19.10.2022 повідомив, що в провадженні відділу перебувало виконавче провадження з виконання рішення №11632/13, в ході якого кошти за вказаним рішенням у розмірі 28948,17 грн (еквівалент 1000 Євро) та 6900,34 грн (заборгованість за рішенням національного суду) призначені для виплати на користь ОСОБА_2 перераховані на спеціальний реєстраційний рахунок Міністерства юстиції України, однак стягувачем та його спадкоємцями більше року не були витребувані належні йому кошти, тому державним виконавцем зазначені кошти перераховано до Державного бюджету України.

Також повідомлено, що постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №52080983 від 02.05.2022 виконавче провадження завершено (а.с. 89-90).

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою від 02.05.2022 про закінчення виконавчого провадження ВП №52080983, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Приписами ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч.3 ст. 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною четвертою статті 372 КАС України визначено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (в редакції, чинній на момент винесення спірної постанови, далі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 9 та 14 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню:

- у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

- якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону №1404-VIII грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Матеріали справи свідчать, що на виконання рішення Європейського суду з прав людини №11632/13 виданого 16.06.2016 у виконавчому провадження ВП № 52080983 стягнуті на користь ОСОБА_2 кошти, а саме, справедлива сатисфакція у розмірі 28948,17 грн (еквівалент 1000 Євро) надійшла на рахунок з обліку депозитних сум державної виконавчої служби - 04.10.2016 та заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 6900,34 грн надійшла на рахунок з обліку депозитних сум державної виконавчої служби - 26.02.2018 (а.с. 47, 48, 68, 69).

Про наявність на спеціальному реєстраційному рахунку Міністерства юстиції України вищевказаних коштів, призначених для виплати на користь ОСОБА_2 , державним виконавцем повідомлялись:

- приватний нотаріус Овруцького районного нотаріального округу Кушнерчук О.М., лист від 12.03.2018 (а.с. 70);

- спадкоємці ОСОБА_2 (за адресою наявною у матеріалах виконавчого провадження), лист від 19.09.2019 №52080983/20.1/22 (а.с. 71);

- завідувач Овруцької державної нотаріальної контори Фурсевич І., листом від 23.09.2020 (а.с. 75).

В свою чергу, ст.47 Закону №1404-VIII передбачено, що стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону).

Частиною 7 ст.47 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця, такі суми зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових сум.

З огляду на системний аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що після виконання рішення суду, а саме внесення боржником повної суми коштів на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби, дані кошти повинні бути обов`язково направлені стягувачу.

Водночас, як встановлено під час розгляду даної справи, дані кошти не можуть бути направлені стягувачу ОСОБА_2 , оскільки він помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Положенням п.5 ч.1 ст.35 Закону №1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Частиною 5 ст.15 Закону №1404-VIII визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

В свою чергу, суд зауважує, що позивач - ОСОБА_1 , як спадкоємиця померлого стягувача не скористалися своїм правом на заміну сторони виконавчого провадження в період перебування на виконанні виконавчого провадження (з 31.08.2016 по 02.05.2022), з невідомих суду причин.

Окрім того суд зауважує, що свідоцтво про право на спадщину від 13.05.2022 оформлене на підставі довідки №52080893/20.1/22, виданої 19 лютого 2019 року відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

З огляду на вказане, суд враховує, що зі спливом понад трьох років з моменту видачі вищевказаної довідки, та, як наслідок, повідомлення державного нотаріуса та позивача, як спадкоємця про отримання на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби коштів на виконання рішення Європейського суду з прав людини №11632/13 виданого 16.06.2016, які у свою чергу не були затребувані, відповідач правомірно 16.04.2022 повернув зазначені кошти до Державного бюджету України.

Посилання позивача на те, що невчасне надання державним виконавцем відповіді на запит нотаріуса призвело до тривалого оформлення спадщини, є безпідставним.

Суд повторно наголошує, що свідоцтво про право на спадщину від 13.05.2022 оформлене на підставі довідки №52080893/20.1/22 виданої 19 лютого 2019 року відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, копія якої у свою чергу також подана позивачем в додатках до позовної заяви. Окрім того, завідувача Овруцької державної нотаріальної контори Фурсевич І. листом від 23.09.2020 державний виконавець повідомив про отримання відповідачем коштів в межах ВП №52080983, що підлягали виплаті стягувачу - ОСОБА_2 (а.с. 75).

Отже, наведені обставини свідчать про те, що при винесенні 02.05.2022 постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №52080983 у зв"язку з тим, що стягувачем більше року не були витребувані належні йому кошти, державний виконавець діяв правомірно та у відповідності до п.9, 14 частини 1 ст.39 та ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що постанова від 02.05.2022 про закінчення виконавчого провадження ВП №52080983 винесена відповідачем відповідно до вимог, у порядку та у спосіб передбачений Законом України "Про виконавче провадження", а тому підстави для її скасування відсутні.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Підсумовуючи наведене та встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул.Городецького, 13, Київ 1, 01001, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, з урахуванням ч.6. ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення складено у повному обсязі 10 березня 2023 року.

Суддя А.В. Горовенко