Справа № 360/51/23
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 березня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/51/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними бездіяльність, рішення, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування до пільгового стажу на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії згідно ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи позивача з 12.07.1999 по 18.09.2001 гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею ДВАТ шахта «Гірська» ДП ДХК «Первомайськвугілля», з 13.05.2002 по 03.06.2005 - гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею СП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля», з 10.06.2005 по 31.12.2005 - гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею у Малому приватному підприємстві «Шахтобудівельник», з 20.01.2006 по 02.03.2006 - гірником підземним з повним робочим днем під землею у Малому приватному підприємстві «Шахтобудівельник», з 20.03.2006 по 31.05.2006 - гірником підземним з повним робочим днем під землею ТОВ «Шахтопромбуд», з 13.06.2006 по 06.07.2006 - гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею, з 07.07.2006 по 22.02.2007 учнем прохідника підземного з повним робочим днем під землею, з 23.02.2007 по 24.11.2007 прохідником підземним з повним робочим днем під землею, з 05.03.2008 по 25.01.2015 прохідником підземним з повним робочим днем під землею, з 26.01.2015 по 04.11.2015 учнем гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею, з 05.11.2015 по 31.03.2022 гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» та до загального страхового стажу періодів його роботи з 06.06.1994 по 30.09.1994 підземним учнем гірника на маркшейдерських роботах на шахті «Гірська» Виробничого об`єднання «Первомайськвугілля», з 20.06.1995 по 31.12.1998 вантажником в ДВАТ Збагачувальна фабрика «Гірська» ДП ДХК «Первомайськвугілля»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 16 від 02.01.2023 про відмову позивачу в пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути повторно заяву позивача про призначення пенсії від 08.12.2022, зарахувавши при цьому до пільгового стажу на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії згідно ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи позивача з 12.07.1999 по 18.09.2001 гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею ДВАТ шахта «Гірська» ДП ДХК «Первомайськвугілля», з 13.05.2002 по 03.06.2005 - гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею СП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля», з 10.06.2005 по 31.12.2005 - гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею у Малому приватному підприємстві «Шахтобудівельник», з 20.01.2006 по 02.03.2006 - гірником підземним з повним робочим днем під землею у Малому приватному підприємстві «Шахтобудівельник», з 20.03.2006 по 31.05.2006 - гірником підземним з повним робочим днем під землею ТОВ «Шахтопромбуд», з 13.06.2006 по 06.07.2006 - гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею, з 07.07.2006 по 22.02.2007 учнем прохідника підземного з повним робочим днем під землею, з 23.02.2007 по 24.11.2007 прохідником підземним з повним робочим днем під землею, з 05.03.2008 по 25.01.2015 прохідником підземним з повним робочим днем під землею, з 26.01.2015 по 04.11.2015 учнем гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею, з 05.11.2015 по 31.03.2022 (згідно даних Реєстру застрахованих осіб) гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» та до загального страхового стажу періодів його роботи з 06.06.1994 по 30.09.1994 підземним учнем гірника на маркшейдерських роботах на шахті «Гірська» Виробничого об`єднання «Первомайськвугілля», з 20.06.1995 по 31.12.1998 вантажником в ДВАТ Збагачувальна фабрика «Гірська» ДП ДХК «Первомайськвугілля».

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

Позивач 08.12.2022 звернувся через веб-портал ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, оскільки мав на дату звернення понад 25 років підземного стажу, який дає право виходу на пенсію на підставі вказаної правової норми.

Разом з заявою позивач надав трудову книжку, якою підтверджується, що він працював: з 12.07.1999 по 18.09.2001 гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею ДВАТ шахта «Гірська» ДП ДХК «Первомайськвугілля», з 13.05.2002 по 03.06.2005 - гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею СП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля», з 10.06.2005 по 31.12.2005 - гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею у Малому приватному підприємстві «Шахтобудівельник», з 20.01.2006 по 02.03.2006 - гірником підземним з повним робочим днем під землею у Малому приватному підприємстві «Шахтобудівельник», з 20.03.2006 по 31.05.2006 - гірником підземним з повним робочим днем під землею ТОВ «Шахтопромбуд», з 13.06.2006 по 06.07.2006 - гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею, з 07.07.2006 по 22.02.2007 учнем прохідника підземного з повним робочим днем під землею, з 23.02.2007 по 24.11.2007 прохідником підземним з повним робочим днем під землею, з 05.03.2008 по 25.01.2015 прохідником підземним з повним робочим днем під землею, з 26.01.2015 по 04.11.2015 учнем гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею, з 05.11.2015 по 31.03.2022 (згідно даних Реєстру застрахованих осіб) гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля».

Тобто загалом він відпрацював на роботах з повним робочим днем під землею 21 рік 7 місяців 24 дні, з них 15 років 5 місяців 15 днів на провідних підземних професіях, а тому згідно Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» додатково за кожен повний рік такої роботи до пільгового підземного стажу потрібно додати по 3 місяці усього 45 місяців. Відтак, на думку позивача, його пільговий підземний стаж складає 25 років 4 місяці 24 дні (21 рік 7 місяців 24 дні + 45 місяців), а цього достатньо для призначення пенсії.

Розглянувши заяву позивача від 08.12.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідач прийняв рішення № 16 від 02.01.2023, яким відмовив у призначенні пенсії.

При цьому, як вказує позивач, відповідачем взагалі не взято до уваги трудову книжку та частково зарахував до пільгового стажу за Списком №1 періоди згідно Реєстру застрахованих осіб, при цьому також не повністю, а вибірково. Крім того, відповідачем вибірково зараховано до пільгового стажу за Списком 1, однак який дає право на пенсію у відповідності ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, а не до стажу на підземних роботах з повним робочим днем під землею, який дає право на пенсію у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV. До того частина стажу не врахована, безпідставно вилучені окремі періоди. Зарахування стажу саме до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею, який дає право на пенсію саме на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, а не просто до Списку 1, який дає право на пенсію на підставі ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV має вирішальне значення для його правильного обчислення та прийняття рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Так позивач зазначив, що відповідач ще й взагалі не врахував до страхового стажу періоди роботи позивача з 06.06.1994 по 30.09.1994 підземним учнем гірника на маркшейдерських роботах на шахті «Гірська» Виробничого об`єднання «Первомайськвугілля», з 20.06.1995 по 31.12.1998 вантажником в ДВАТ Збагачувальна фабрика «Гірська» ДП ДХК «Первомайськвугілля».

При цьому у прийнятому рішенні відповідач не наводить, з яких саме підстав допустив незарахування до пільгового підземного стажу та загального страхового стажу вказані вище періоди, що вказує на протиправну бездіяльність відповідача та як результат протиправність рішення про відмову у пенсії.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

До суду від Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву від 08.02.2023 №1500-0905-7/14275, в якому зазначив, наступне.

Позивач звернувся до Головного управління із заявою від 08.12.2022 щодо призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058.

Розглянувши надані разом із заявою документи позивача, Головним управлінням було встановлено, що загальний страховий стаж позивача складає 21 рік 11 місяців 17 днів, з яких 20 років 08 місяців 13 днів - стаж роботи за Списком № 1, стаж на підземних та гірничих роботах - відсутній.

У зв`язку з відсутністю у позивача 25-річного стажу на підземних та гірничих роботах, рішенням Головного управління № 16 від 02.01.2023 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Як зазначив відповідач, відповідно до рішення Головного управління №16 від 02.01.2023 до страхового та пільгового стажу позивача не були зараховані наступні періоди: з 06.06.1994 по 28.09.1994, оскільки дату звільнення та наказ про звільнення з роботи не можливо прочитати та запис про звільнення не завірено печаткою підприємства. Також не зараховано період з 20.06.1995 по 23.06.1999, оскільки трудова книжка НОМЕР_1 від 22.04.2002 видана пізніше ніж звільнено з роботи. Також, відповідач зазначив, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 видана 22.04.2002, запис про роботу позивача у період 20.06.1995 по 23.06.1999 суперечить чинному на момент заповнення законодавству про ведення трудових книжок. Відтак, Головне управління не мало правових підстав для зарахування періодів роботи з 06.06.1994 по 28.09.1994 та з 20.06.1995 по 23.06.1999 до страхового стажу позивача у зв`язку з порушенням законодавства про ведення трудових книжок.

Також відповідач вважає, що посилання позивача на Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 є безпідставними, оскільки в даному документі надаються роз`яснення щодо застосування статті 14 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Проте, з 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058 від 09.07.2003, відповідно до ч. 3 ст. 114 якого позивач і просить призначити пенсію.

Відповідно до п. 16 Розділу XV Закону №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Абзац 2 п. 16 Розділу XV Закону №1058 відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148 від 03.10.2017 (набрав чинності 11.10.2017) викладений у наступній редакції: Положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Таким чином, на думку відповідача, законодавець: по-перше, визначив що положення Закону №1058 мають пріоритет над положеннями інших законів України, які регулюють подібні правовідносини; по-друге, визначив, що положення Закону №1788 застосовуються виключно в частині визначення права на пенсію за вислугу років.

Враховуючи той факт, що Закон №1058 не містить жодних норм щодо пільгового обчислення стажу на підземних роботах, а також враховуючи те, що з набранням чинності Законом №1058 (тобто, з 01.01.2004) Закон України Про пенсійне забезпечення №1788, на статтю 14 якого посилається позивач, не застосовується, у Головного управління були відсутні правові підстави для обчислення пільгового стажу роботи позивача в будь-якому іншому розрахунку аніж 1 рік роботи за 1 рік стажу.

Станом на дату початку спірного періоду Закон №1058 вже набрав чинності, а отже не існує жодних підстав для застосування по відношенню до позивача положень ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788 та будь-яких роз`яснень до цієї статті, оскільки вже станом на початок роботи позивача на посаді прохідника Закон України Про пенсійне забезпечення не застосовувався.

Відповідач вважає, що позовні вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію відповідно до ч.3 ст.114 Закону № 1058 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Позивач скористався правом на подачу відповіді на відзив. У відповіді зазначив, що в його трудовій книжці маються всі записи щодо особливого характеру праці, всі спірні періоди мали бути зараховані до пільгового стажу без надання будь-яких інших підтверджуючих документів. Відповідальність за правильність ведення трудових книжок покладена на власника підприємства, установи чи організації або уповноважений ним орган, а не на працівника. Помилки в заповненні трудової книжки не можуть нівелювати відомості трудової діяльності та позбавляти його права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу, а відмова відповідача в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

Серед іншого також зазначив, що нормативне визначення поняття «провідних професій» на підземних роботах міститься в ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де зокрема зазначено наступне: «Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.»

Тобто увесь спірний період його роботи на шахті є стажем на провідній професії, а тому за кожен повний рік такої роботи за зазначений період додатково слід зарахувати по 3 місяці до пільгового підземного стажу.

У зв`язку з чим позивач вважає доводи відповідача безпідставними та просив суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Правом на подачу заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористався.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1), який в подальшому був неодноразово продовжений та Указом Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду з 02.05.2022, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, судом розглянуті матеріали електронної справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою з фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 .

08.12.2022 позивач звернувся з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 16 від 14.12.2022 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , оскільки пільговий стаж особи відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить роботи підземні професії Постанова 202 (25років)- 24 роки 05 місяців 06 днів в тому числі роботи підземні провідні професії (20років)- 14 років 10 місяці 25 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період з 06.06.1994 по 28.09.1994, оскільки дату звільнення та наказ про звільнення з роботи не можливо прочитати та запис про звільнення не завірено печаткою підприємства;

- період з 20.06.1995 по 23.06.1999, оскільки трудова книжка НОМЕР_1 від 22.04.2002 видана пізніше ніж звільнено з роботи.

До пільгового стажу не зараховано період з 20.03.2006 по 31.05.2006, оскільки відсутня пільгова довідка.

29.12.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області надіслало відповідачу лист №1200-0304-9/28253, в якому зазначило, що у зв`язку зі зверненням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн. НОМЕР_2 , в порядку контролю перевірено електронну пенсійну справу № 16, по якій відповідно до заяви від 08.12.2022 за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Федорова О.П. (U 15001 - 1750) та головним спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Кононова О.В. (U 04001 - ED0156) винесено рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Оскільки в Реєстрі застрахованих осіб в таблиці Відомості по спеціальному стажу, зазначена інформація з особливістю трудової діяльності ЗПЗ013А1, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області вважало безпідставним внесення пільгового стажу з особливістю трудової діяльності ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р. п.а-в та просило переглянути обчислення пільгового страхового стажу, в частині внесення особливостей трудової діяльності з урахуванням відомостей по спеціальному стажу з кодом - ЗПЗ013А1, опрацювати електронну пенсійну справу без використання принципів черги (Реліз змін в підсистемі «Призначення та виплати пенсій на базі ЕПС» версія 1-6-74-1 від 04.04.2022) та про результат повідомити Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02.01.2023 № 16 на заміну рішення про відмову № 16 від 14.12.2022 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому в рішенні зазначено, що пенсійний вік, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список № 1) становить 50 років.

Вік заявника 46 років.

Необхідний страховий стаж пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список №1) становить 25 років.

Страховий стаж особи становить 21 рік 11місяців 17днів

Страховий стаж особи з урахуванням кратності за роботу по Списку 1 становить 41 рік 11місяців 17днів

Необхідний пільговий стаж на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1) становить 10 років.

Зниження пенсійного віку відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону

України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відбувається на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Пільговий стаж особи на роботах за Списком №1 становить 20 років 08 місяців 13 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період з 06.06.1994 по 28.09.1994, оскільки дату звільнення та наказ про звільнення з роботи не можливо прочитати та запис про звільнення не завірено печаткою підприємства;

- період з 20.06.1995 по 23.06.1999, оскільки трудова книжка НОМЕР_1 від 22.04.2002 видана пізніше ніж звільнено з роботи.

До пільгового стажу зараховано всі періоди.

11.01.2023 на звернення позивача на вебпортал Пенсійного фонду України № ВЕБ-12001-Ф-С-22-106524 щодо відмови в призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду в Луганській області надано відповідь від 11.01.2/З-02/8-1200/23, в якій зазначив, що заяву від 08.12.2022 про призначення пенсії, подану через вебпортал Пенсійного фонду України, за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та винесено рішення від 02.01.2023 № 16 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах (на заміну Рішення про відмову від 14.12.2022 №16) у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на підземних роботах, передбаченого абз. 1 ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж роботи ОСОБА_1 складає роботи 41 рік 11 місяців 17 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 - 20 років 8 місяців 11 днів. Пільговий стаж обчислено за даними по спеціальному стажу Реєстру застрахованих осіб. Зарахувати до підземного пільгового стажу періоди роботи з 01.01.1999 по 18.09.2001, з 13.05.2002 по 03.06.2005, з 13.06.2006 по 24.11.2007 і з 05.03.2008 по 31.12.2021 у ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля», з 10.06.2005 по 31.12.2005 і з 20.01.2006 по 02.03.2006 в АПВП «Шахтобудівник», з 20.03.2006 по 31.05.2006 у ТОВ «Шахтопромбуд» не надається можливим, оскільки згідно даних Реєстру застрахованих осіб підприємствами вищезазначені періоди пільгового стажу визначено, як пільговий стаж за Списком № 1 (код підстави для обліку спецстажу - ЗП3013А1). Періоди роботи з 06.06.1994 по 28.09.1994 на шахті «Гірська» ВО «Первомайськвугілля» та з 20.06.1995 по 31.12.1998 на ЗФ «Гірська» ВО «Первомайськвугілля» не зараховано до страхового стажу роботи, оскільки трудову книжку НОМЕР_1 від 22.04.2002 (дублікат) видано в порушення норм Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерств

З форми РС-право слідує, що пільговий стаж позивача за Списком №1 складає 20 років 0 місяців 0 днів, страховий стаж роботи складає 41 рік 11 місяців 17 днів.

В матеріалах справи наявні: трудова книжка серії НОМЕР_1 від 22.04.2002 та індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) за період з 1999 по 2022 роки.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон №1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Абзацами 9, 10 частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з частинами першою, другою статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1) в редакції, що діяла на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

За приписами пункту 1.6 Порядку № 22-1 внутрішньо переміщені особи подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

За приписами пункту 2.23 Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

За приписами пункту 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Частина перша статті 114 Закону № 1058-IV визначає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Отже, стаття 114 Закону №1058-IV передбачає право громадян на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому частина друга статті 114 Закону №1058-IV визначає умови для набуття такої пенсії працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць за умови досягнення певного пенсійного віку, а частина третя статті 114 Закону №1058-IV визначає умови для набуття такої пенсії працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а також працівників провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

При цьому в обох випадках списки робіт і професій затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461 з відповідними змінами та доповненнями; а Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. №202 з відповідними змінами та доповненнями.

Професії позивача, за якими він працював у спірні періоди, віднесені до професій на підземних роботах, що дають йому право на призначення пенсії на пільгових умовах. При цьому, професії позивача відносяться і до Списку №1 (постанова КМУ № 461), і до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку (постанова КМУ №202), і до провідних професій (Закон №1058-IV).

Як стверджує позивач, він звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах саме згідно частини третьої статті 114 Закону №1058-IV.

Натомість, відповідач розглянув заяву позивача та перевірив подані ним документи, виходячи з вимог пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, що підтверджується змістом оскаржуваного рішення.

Жодних висновків про те, чи має / не має право позивач на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини третьої статті 114 Закону №1058-IV рішення відповідача не містить.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У вказаній статті закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Суб`єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, знаючи, що адміністративний суд керуватиметься ними у разі оскарження відповідних рішень, дій чи бездіяльності. Законодавче закріплення цих критеріїв-принципів також дає можливість фізичній чи юридичній особі сформувати уявлення про якість та природу належних рішень чи дій, які вона має право очікувати від суб`єкта владних повноважень.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

Отже, загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Враховуючи те, що позивач звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини третьої статті 114 Закону №1058-IV, а рішення відповідача взагалі не містить в собі мотивування та обґрунтування щодо порушеного питання позивачем, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення не відповідає вказаним вище критеріям, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Мотивам, з яких виходив відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, що зазначені останнім у відзиві на позов, суд не надає оцінки та відхиляє, оскільки оцінка рішенню суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, надається судом виключно виходячи зі змісту такого рішення.

Відновленням порушеного права позивача є зобов`язання відповідача розглянути повторно заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини третьої статті 114 Закону №1058-IV у відповідності до вимог діючого пенсійного законодавства на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів.

У зв`язку з цим, враховуючи приписи частини другої статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним).

Що стосується незарахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів роботи з 06.06.1994 по 30.09.1994 та з 20.06.1995 по 31.12.1998, суд зазначає наступне.

Як вже зазначав суд раніше, відповідач не зарахував період роботи з 06.06.1994 по 28.09.1994, оскільки дату звільнення та наказ про звільнення з роботи неможливо прочитати та запис про звільнення не завірено печаткою підприємства; період з 20.06.1995 по 23.06.1999, оскільки трудова книжка НОМЕР_1 від 22.04.2002 видана пізніше ніж звільнено з роботи.

Натомість суд не може погодитись з такими висновками відповідача, з огляду на таке.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1.2 Інструкції №58 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Згідно з пунктом 2.4. Інструкції №58 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

За приписами пункту 2.8 Інструкції №58, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Згідно з пунктом 4.1 Інструкції №58, при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників» (далі - Постанова №301).

Так згідно пункту 4 Постанови №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем,більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Таким чином, доводи відповідача, щодо не зарахування до стажу позивача спірних періодів роботи із підстав недоліків трудової книжки, які допущені не з вини позивача є безпідставними, оскільки відповідальність за правильність ведення трудових книжок покладена на власника підприємства, установи чи організації або уповноважений ним орган, а не на працівника.

Крім того, згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Помилки в заповненні трудової книжки не можуть нівелювати відомості трудової діяльності та позбавляти права позивача на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу, а відмова відповідача в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

Відновленням порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до його страхового стажу періоди роботи з 06.06.1994 по 30.09.1994 та з 20.06.1995 по 31.12.1998.

Що стосується вимог позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії згідно частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи позивача з 12.07.1999 по 18.09.2001, з 13.05.2002 по 03.06.2005, з 10.06.2005 по 31.12.2005, з 20.01.2006 по 02.03.2006, з 20.03.2006 по 31.05.2006, з 13.06.2006 по 06.07.2006, з 07.07.2006 по 22.02.2007, з 23.02.2007 по 24.11.2007, з 05.03.2008 по 25.01.2015, з 26.01.2015 по 04.11.2015, з 05.11.2015 по 31.03.2022, то вони наразі є передчасними.

Як вже констатував суд, відповідач не розглядав подану заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а оскаржуване рішення взагалі не містить жодних правових підстав та аргументів про незарахування цих періодів роботи до підземного стажу, який дає право на призначення пенсії згідно частини третьої статті 114 Закону.

Суд перевіряє правомірність рішення відповідача виключно виходячи зі змісту такого рішення.

Отже, у задоволенні цих вимог позивача слід відмовити.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, наданих позивачем та відповідачем, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково з обранням належного способу захисту порушених прав.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк (частина перша статті 133 КАС України).

Згідно з частиною другою статті 133 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 24.01.2023 з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки судом встановлено порушення відповідачем конституційного права позивача на отримання пенсії, як складової частини права на соціальний захист, судовий збір у розмірі 1073,60 грн до Державного бюджету України належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який з 15 грудня 2017 року позбавлений пільг щодо сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, юридична адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд.83) про визнання протиправними бездіяльність, рішення, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 16 від 02.01.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 грудня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у відповідності до вимог частини п`ятої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 06.06.1994 по 30.09.1994 та з 20.06.1995 по 31.12.1998.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова