Справа № 300/80/23
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2023 р. справа № 300/80/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Тимощука О.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання - Зюбак Н.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представниці відповідача - Куйбіди О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування постанов, зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) 09.01.2023 звернувся в суд з позовною заявою до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (надалі, також - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії Куйбіди Оксани Ігорівни - державного виконавця Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано- Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ);

- визнати незаконними та скасувати постанови ВП №70258916 про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2022, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.11.2022, про стягнення виконавчого збору від 08.11.2022, про арешт коштів боржника від 08.11.2022, про закінчення виконавчого провадження від 23.11.2022;

- зобов`язати Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) повернути незаконно стягнені кошти в сумі 948 грн;

- зобов`язати відповідача відшкодувати завдані моральні збитки в сумі 5000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що з його карткового пенсійного рахунку безпідставно списано грошові кошти в розмірі 948 грн. У результаті подальшого з`ясування причин такого списання, позивач дізнався, що зазначені кошти стягнуто в межах виконавчого провадження №70258916, відкритого 07.11.2022 старшим державним виконавцем Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Куйбідою О.І. з виконання постанови Національної поліції про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії 2АВ №00304101 від 19.06.2022. Позивач зазначає, що жодної постанови про накладення адміністративного стягнення не отримував, як і не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження №70258916 від 07.11.2022. На переконання позивача, державним виконавцем неправомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а також постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.11.2022, про стягнення виконавчого збору від 08.11.2022, про арешт коштів боржника від 08.11.2022 та про закінчення виконавчого провадження від 23.11.2022, у зв`язку з чим такі підлягають скасуванню, а стягнуті кошти - поверненню. Позивач зауважив, що є особою з інвалідністю, а спірні кошти списані з його пенсійного рахунку, який є єдиним засобом для існування. Такі протиправні дії відповідача завдали йому моральних страждань, у зв`язку з чим вважає, що з відповідача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 №912 "Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції", уряд постановив реорганізувати Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) шляхом його приєднання до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з перейменуванням у Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result, а.с. 81), найменування юридичної особи з ідентифікаційним кодом 38472755 є Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Зважаючи на викладене, у зв`язку з реорганізацією Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), відділом якого є відповідач, та його перейменуванням у Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, правильним найменуванням відповідача на момент розгляду цієї справи є Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення виявлених суддею недоліків, який продовжено згідно ухвали від 06.02.2023 (а.с. 32-33, 39-42).

Позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 13.01.2023 та в ухвалі про продовження строку для усунення недоліків від 06.02.2023 вимоги виконані, у зв`язку з чим судом 27.02.2023 постановлено ухвалу, якою визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду, поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду з цією позовною заявою та відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи на 09.03.2023 о 10:00 год, відповідно до особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) (а.с.49-51).

Також пунктом 6 резолютивної частини цієї ухвали витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №70258916 та вичерпний перелік доказів, в тому числі, але не виключно, щодо повідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження №70258916 та вчинені виконавчі дії в межах вказаного виконавчого провадження.

На електронну адресу суду 06.03.2022 представницею відповідача надіслано відзив на позовну заяву №12947 від 06.03.2023 (а.с. 62-64). У поданому відзиві відповідач заперечує щодо задоволення позову. На підтвердження своєї позиції представниця відповідача зазначила, що на примусовому виконанні перебувало ВП №70258916 з виконання постанови Національної поліції України №2АВ 00304101 від 19.06.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 680,00 грн штрафу. Вказала, що 07.11.2022 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано боржнику згідно реєстру поштових відправлень від 08.11.2022. Також 08.11.2022 державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 200,00 грн та постанову про арешт коштів боржника та накладено арешт на кошти у банках. У зв`язку з надходженням відповіді АТ КБ «ПриватБанк» про накладення арешту та про достатність коштів на рахунках боржника для виконання постанови, державним виконавцем надіслано до АТ КБ «Приватбанк» платіжні вимоги про списання арештованих коштів. У зв`язку з надходженням з поступленням на рахунок відповідача коштів, зроблено розпорядження, згідно якого перераховано: 680,00 грн - штраф (платіжне доручення №26464 від 29.11.2022), 68,00 грн - виконавчий збір (платіжне доручення №26463 від 29.11.2022), 200,00 грн - виконавчі витрати (платіжні доручення №26461, 26462 від 29.11.2022). Після вчинення зазначених дій 23.11.2022 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та зняті всі обтяження з коштів (майна). Зауважила, що вчиняючи дії в межах виконавчого провадження №70258916 та виносячи спірні постанови, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та здійснював заходи, які передбачені Законом для повного і своєчасного примусового виконання рішення. Вказала на безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 та просила відмовити у їх задоволенні.

Також до зазначеного відзиву представницею відповідача долучено копії витребуваних ухвалою суду про відкриття провадження письмових доказів (а.с. 65-79).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зважаючи на обставини, викладені у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представниця відповідача заперечила щодо задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві на позов, у зв`язку з чим просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши позиції позивача, представниці відповідача, розглянувши та дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позов та письмові докази, наявні у матеріалах цієї адміністративної справи, судом встановлено такі обставини.

Інспектором Департаменту патрульної поліції Терещук О.І. 19.06.2022 складено постанову серії 2АВ №00304101 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, згідно якої встановлено порушення ОСОБА_1 пункту 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статі 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн (надалі, також - спірна постанова, постанова про накладення адміністративного стягнення) (а.с. 73). Також, відповідно до змісту цієї постанови, у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 300-1 КУпАП в порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби стягують з правопорушника штраф у подвійному розмірі - 680,00 грн. Зазначена постанова набрала законної сили 18.08.2022, а строк пред`явлення до примусового виконання 18.11.2022.

Управлінням безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України спірну постанову звернуто до примусового виконання згідно електронної заяви №199445/41/27-2022 від 02.10.2022 (зворотна сторона а.с. 73).

Постановою старшого державного виконавця Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Куйбідою О.І. 07.11.2022 відкрито виконавче провадження №70258916 з виконання постанови Національної поліції про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії 2АВ №00304101 від 19.06.2022 (а.с. 74). Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження №70258916 від 07.11.2022 постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 68 грн.

Зазначена постанова листом №59986/59987 від 07.11.2022 направлена ОСОБА_1 , що підтверджується реєстром поштових відправлень за 08.11.2022 (а.с. 65-69, 75).

Також державним виконавцем в межах виконавчого провадження №.11.2022 винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 200,00 грн (зворотна сторона а.с. 75; а.с. 76), про стягнення виконавчого збору у розмірі 68,00 грн (зворотна сторона а.с. 76) та про арешт коштів боржника (а.с.77).

Державним виконавцем, керуючись вимогами пункту 9 частини 1 статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі сплатою боргу в повному обсязі, 23.11.2022 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №70258916. Пунктом 2 цієї постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (зворотна сторона а.с. 78; а.с. 79).

Старшим державним виконавцем Куйбідою О.І. 29.11.2022 складено розпорядження №70258916, згідно якого грошові кошти в сумі 948 грн, що надійшли 21.11.2022 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №2АВ 00304101, виданого 19.06.2022 Національною поліцією, необхідно перерахувати 680 грн на користь ГУК у м. Києві згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №2АВ 00304101, виданої 19.06.2022 Національною поліцією; 68 грн виконавчого збору - в Казначейство України; 69 грн витрат виконавчого провадження - в ДКСУ, 131 грн витрат виконавчого провадження в ДКСУ (а.с. 29).

Позивач, вважаючи протиправними дії державного виконавця, вчинені в межах виконавчого провадження №70258916, а також постанови, винесені в такому виконавчому провадженні протиправними та такими, що завдали йому моральних страждань, звернувся до суду з цієї позовною заявою.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтями 129 та 129-1 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень. Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII (надалі, також - Закон №1404-VIII).

Так, статтею 1 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ).

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону №1404-VІІІ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 1 статті 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) встановлено, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу (стаття 299 КУпАП).

Згідно зі статтями 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штраф.

Поряд з цим, абзацом 1 статті 303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

З аналізу наведених норм вбачається, що оскарження особою постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зупиняє її примусове виконання до розгляду відповідної скарги.

Позивач у спірних правовідносинах звертає увагу суду на те, що про винесення постанови серії 2АВ №00304101 від 19.06.2022 дізнався лише при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження та вважає, що державним виконавцем протиправно розпочато її примусове виконання.

Однак суд звертає увагу, що правомірність постанови серії 2АВ №00304101 від 19.06.2022 та дій Національної поліції щодо її винесення, в тому числі і щодо неповідомлення ОСОБА_1 про складення такої постанови не є предметом цього спору.

Такі доводи позивача могли б бути підставою для окремого судового оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії 2АВ №00304101 від 19.06.2022 у порядку, визначеному КУпАП.

Натомість у спорі, що розглядається предметом оскарження є, серед іншого, постанова про відкриття виконавчого провадження №70258916 від 07.11.2022.

Так, згідно зі статтею 26 Закону № 1404-VIIІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Статтею 4 Закону №1404-VIII визначені вимоги до виконавчого документа: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з приписами частини 1 статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Таким чином, частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено обов`язок виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання такого виконавчого документа.

Оскільки у державного виконавця була відсутня інформація про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії 2АВ №00304101 від 19.06.2022 чи сплати визначеного нею штрафу, а також враховуючи те, що така постанова відповідала вимогам, визначеним статтею 4 Закону №1404-VIII для виконавчого документа та звернута до примусового виконання в межах строку пред`явлення до виконання, відповідач, згідно частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII був зобов`язаний прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання такої постанови.

Водночас, частиною 1 статті 28 Закону №1404-VIII передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, зазначеною нормою визначено обов`язок виконавця надсилати постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням.

Однак як встановлено судом вище, ОСОБА_1 постанова про відкриття виконавчого провадження №70258916 від 07.11.2022 надіслана простим поштовим відправленням, що підтверджується реєстром поштових відправлень за 08.11.2022 та не спростовано представницею відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач надсилаючи ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження діяв не у спосіб, визначений частиною 1 статті 28 Закону №1404-VIII.

У зв`язку з викладеним, слід визнати протиправними дії відповідача в частині неналежного повідомлення ОСОБА_1 про відкриття 07.11.2022 виконавчого провадження №70258916 з примусового виконання постанови Національної поліції про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії 2АВ №00304101 від 19.06.2022.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо протиправності спірних постанов у зв`язку з неповідомленням його про початок примусового виконання та відсутності можливості у зв`язку з цим сплатити у добровільному порядку суму, яка підлягала стягненню.

Як зазначено судом вище, статтею 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Зі змісту аналізованих норм вбачається, що надання добровільного терміну виконання по всіх інших рішеннях, Законом №1404-VIII не передбачено.

Також і чинна редакція частини 2 статті 27 Закону №1404-VIII, яка передбачає стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від загальної суми, яка підлягає стягненню за виконавчим документом, не ставить в залежність можливість стягнення виконавчого збору від того чи боржником добровільно сплачено борг чи в результаті вчинення виконавцем дій з примусового виконання.

Інших доводів щодо порушення його у зв`язку з неналежним повідомленням його про відкриття виконавчого провадження позивачем не наведено.

Таким чином, у зв`язку з ненаведенням позивачем достатніх обґрунтувань порушення своїх прав через неналежне повідомленням його про відкриття виконавчого провадження, такі доводи не можуть підтверджувати протиправність спірних постанов.

Таких же висновків дійшов Верховний Суд в ухвалі від 09.06.2021 по справі №521/4126/20.

Решта доводів та заперечень учасників справи спростовані у судовому засіданні та висновків суду по суті позовних вимог не змінюють.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження №70258916 від 07.11.2022, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.11.2022, про стягнення виконавчого збору від 08.11.2022, про арешт коштів боржника від 08.11.2022, про закінчення виконавчого провадження від 23.11.2022, діяв з дотриманням норм Закону №1404-VІІІ, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування.

Окрім цього, зважаючи на правомірність спірних постанов, безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню є вимога позивача про зобов`язання відповідача повернути стягнені кошти в сумі 948 грн.

З приводу вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача відшкодувати завдані моральні збитки в сумі 5000 грн суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди слід дослідити чим підтверджується факт заподіяння особі моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні та в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінюється заподіяна шкода.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження; встановити причинно-наслідковий зв`язок і визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому в силу статті 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їхньої правомірності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Водночас Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 25 квітня 2019 року в справі №818/1429/17, від 27 червня 2019 року в справі №825/1030/17, від 12 листопада 2019 року в справі №818/1393/17, від 18 листопада 2019 року в справі №820/5044/18, від 28 листопада 2019 року в справі №826/27549/15, від 28 лютого 2020 року в справі №804/2593/17, від 18 червня 2020 року в справі №339/183/16-а, від 02 вересня 2020 року в справі №1340/4056/18, від 24 вересня 2020 року в справі №1.380.2019.001368, від 18 лютого 2021 року в справі №420/7423/19 та від 25 березня 2021 року в справі №520/4577/19, указував на те, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

У цій справі позивачем не надано доказів того, що порушення відповідачем порядку повідомлення його про відкриття 07.11.2022 виконавчого провадження №70258916 з примусового виконання постанови Національної поліції про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії 2АВ №00304101 від 19.06.2022, спричинило наслідки, які призвели до заподіяння моральної шкоди.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що в іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено, суд дійшов висновку, що вимога про зобов`язання відповідача відшкодувати завдані моральні збитки в сумі 5000 грн теж не підлягає задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, які підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 250, 271, 272, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в частині неналежного повідомлення ОСОБА_1 про відкриття 07.11.2022 виконавчого провадження №70258916 з примусового виконання постанови Національної поліції про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії 2АВ №00304101 від 19.06.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код- НОМЕР_1 ;

відповідач - Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: пр. Лесі Українки, буд. 1, м. Калуш, Івано-Франківська обл., 77300, код ЄДРПОУ - 38472755.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.