Справа № 580/74/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року справа № 580/74/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання Глийової В. Г.,

представника позивача Петренка О. В. (за ордером),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (далі відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про стягнення із позивача виконавчого збору в сумі 664 220, 62 грн від 14.06.2021, що винесена у рамках виконавчого провадження №65780949, а також про відкриття виконавчого провадження №70070489 від 13.10.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження №65780949 з виконання виконавчий напису №931, виданого 04.04.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. Постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №65780949 та винесено постанову про стягненню з позивача виконавчого збору у розмірі 664 220, 62 грн. В подальшому державним виконавцем винесено постанову про повернення вказаного виконавчого документа стягувачу у ВП №65780949, а постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 664 220, 62 грн виділено в окреме виконавче провадження №70070489. Позивач вважає, що підстав для стягнення виконавчого збору немає, оскільки відповідач не вчинив ніяких дій для примусового виконання зазначеного виконавчого напису.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 10 год 00 хв 02 березня 2023 року.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву якому зазначив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець в межах відкритого виконавчого провадження, незалежно від проведених заходів з примусового виконання рішення і є встановленою державою складовою процедури виконавчого проваджений, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. На момент вчинення процесуальної дії державним виконавцем, а саме на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа №65780949 від 26.09.2022 боржником не надано жодної інформації та документів щодо оскарження виконавчого документа, що були винесені при примусовому виконанні відповідного виконавчого документа. За вказаних обставин, вважає, що постанова про стягнення із позивача виконавчого збору в сумі 664 220, 62 грн від 14.06.2021, що винесена у рамках виконавчого провадження №65780949, а також про відкриття виконавчого провадження №70070489 від 13.10.2022 є такою, що винесена на законних підставах. У зв`язку з чим просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У судове засідання з розгляду даної адміністративної справи прибув представник позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Беручи до уваги те, що термін розгляду вказаної категорії справ є скороченим та неявку в судове засідання сторін, суд дійшов висновку про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження АСВП №65780949 з примусового виконання виконавчого напису №931, виданого 04.04.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна у розмірі 6 642 206, 24 грн.

14.06.2021 державним виконавцем відкрито виконавче провадження АСВП №65780949. Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем винесена постанова про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 664 220,62 грн.

12.10.2022 державним виконавцем винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 129, 99 грн.

12.10.2022 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 664 220,62 грн.

26.09.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан.

27.07.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України № 2455-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період воєнного стану» (далі - Закон № 2455-ІХ), який набрав чинності 25.08.2022. Законом № 2455-ІХ внесені зміни до Законів України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та «Про виконавче провадження». Вказаними змінами, які внесені Законом № 2455-ІХ до пункту 102 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», передбачена заборона примусового виконання виконавчих написів нотаріусів у період дії воєнного стану, у зв`язку з чим державним виконавцем 26.09.2022 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 частини 1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження.

13.10.2022 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70070489 від 13.10.2022 з виконання постанови №65780949 від 14.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору на користь держави у розмірі 664 220, 62 грн.

Вважаючи оскаржувані постанови протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом ( ст. 10 Закону № 1404-VIII).

Згідно 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно ч. 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до пункту 9 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Частиною п 5 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 21 розділу ІІІ Інструкції у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону №1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18.

Згідно з положеннями пункту 4 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок) фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково в порядку, встановленому Законом №1404-VIII, якщо за таким документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

З аналізу наведених норм Порядку слідує, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Судом встановлено, що виконавчий напис №931, виданий 04.04.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна у розмірі 6 642 206, 24 грн повернуто стягувачу на підставі п. 9 частини 1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження.

Належних та допустимих доказів стягнення в примусовому порядку сум згідно вказаного виконавчого документа відповідачем до суду не надано.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин у відповідача була відсутня обов`язкова умова для стягнення виконавчого збору - наявність стягненої в примусовому порядку суми згідно виконавчого документа.

Разом з тим, заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17.10.2022, яке набрало законної сили 17.11.2022 у справі №703/662/22 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, вчинений 04 квітня 2019 року та зареєстрований в реєстрі за №931 про звернення стягнення на квартиру в АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що відповідачем не стягнуто в примусовому порядку суми згідно виконавчого напису №931, виданого 04.04.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. та те, що оскаржувана постанова зумовлює виникнення обставин відповідно до яких може відбутися одночасне стягнення виконавчого збору, суд дійшов висновку про її скасування.

Щодо позовної вимоги про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №70070489 від 13.10.2022, суд зазначає, що вказана постанова винесена на підставі постанови про стягнення із позивача виконавчого збору в сумі 664 220, 62 грн від 14.06.2021, що винесена у рамках виконавчого провадження №65780949, яка визнана протиправною та скасована в судовому порядку.

Враховуючи те, що підстави для відкриття виконавчого провадження №70070489 відсутні, зазначена постанова підлягає скасуванню, а вказана позовна вимога - задоволенню, як похідна.

За таких обставин, суд, за правилами встановленими статтею 90 КАС України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що сплачений судовий збір у розмірі 1984, 80 грн підлягає стягненню з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача, а сума судового збору у розмірі 5649, 80 грн - з бюджетних асигнувань відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 12, 72-77, 242- 243, 245-246, 255, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 14.06.2021 про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 664 220, 62 грн у виконавчому провадженні №65780949.

Визнати протиправними та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 13.10.2022 про відкриття виконавчого провадження №70070489.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 5649 (п`ять тисяч шістсот сорок дев`ять) гривень 80 копійок.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ