Справа № 200/11944/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року справа №200/11944/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року по справі №200/11944/21 (суддя І інстанції Коніченко О.М., повний текст рішення складено 29 листопада 2021 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області Державної податкової служби України про визнання протиправною вимоги про сплату боргу та визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019р. № Ф-240095-46 у розмірі 17478,93 грн., винесену Головним управлінням ДПС у Донецькій області, визнання протиправним та скасування Рішення від 22.04.2021р. за №00/4909/2413 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у сумі 9342,63 грн. за період з 10.02.2016р. до 23.03.2021р..

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019р. № Ф-240095-46 у розмірі 17478,93 грн., винесену Головним управлінням ДПС у Донецькій області та поновлено строк звернення до суду. Позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019р. № Ф-240095-46 у розмірі 17478,93 грн., винесену Головним управлінням ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 43142826).; визнано протиправним та скасовано Рішення від 22.04.2021р. за № 00/4909/2413 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у сумі 9342,63 грн. за період з 10.02.2016р. до 23.03.2021р..

Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято спірне рішення та вимога про сплату боргу, оскільки за позивачем обліковувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску. Згідно з частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI, особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 визначено виключний перелік трудових пенсій - за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Отже, звільнення позивача від сплати єдиного внеску можливе за наявності двох умов: по-перше, необхідно мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 25.11.1988 року, ІПН НОМЕР_1 .

Згідно до Довідки від 27.04.2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживання /перебування позивача є АДРЕСА_2 .

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , виданим Пенсійним фондом України 07.05.2013 року, термін дії - довічно.

Згідно до виписки із ЄДРПОУ від 04.05.2017 року позивач зареєстрований фізичною особою підприємцем 11.05.2005 року.

У відповідності до Витягу з реєстру платників єдиного податку № 367 від 10.01.2018 року позивач з 01.01.2016 року знаходиться на спрощеній системі оподаткування, 3 група.

Відповідно до статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування 13.05.2019 року відповідачем сформована спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-240095-46 на суму 17478,93 грн., у т.ч. недоїмка 17200,80 грн., штраф 272,98 грн. та пеня 5,15 грн. станом на 30.04.2019 року.

Зазначена вимога була направлена на податкову адресу позивача рекомендованим листом, але була повернута на адресу податкового органу із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У відповідності до розрахунку спірної вимоги, яка викладена у листі відповідача адресованого позивачу «Про розгляд запиту на отримання публічної інформації» № 74/ЗПІ/05-99-13-03-14 від 04.06.2021р., вона виникла у період з 22.04.2013р. по 09.02.2016р. та складається із наступних складових:

- 22.04.2013р. Нараховано платником самостійно по строку…. Термін сплати 22.04.2013р. у сумі 1191,87 грн.

- 28.06.2013р. Нараховано платником самостійно по строку…. Термін сплати 22.06.2013р. у сумі 4572,42 грн.

- 22.07.2013р. Нараховано платником самостійно по строку…. Термін сплати 22.07.2013р. у сумі 1194,03 грн.

- 27.08.2013 р. донараховано штрафні санкції… акт… невизначений документ …від 27.08.2013р. у сумі 170,00 грн.

- 29.08.2013 р. донараховано штрафні санкції… акт… невизначений документ …від 27.08.2013р. у сумі 102,98 грн.

- 29.08.2013 р. пеня за рішенням про застосування штрафних санкцій та пені за несплату/неперерахування/несвоєчасну сплату ЄСВ… … невизначений документ … у сумі 5,15 грн.

- 21.10.2013р. Нараховано єдиного внеску платникам спрощ. форми Нарахування єдиного внеску № 185036/ev від 21.10.2013р. терм.спл. 21.10.2013р. у сумі 1194,03 грн.

20.01.2014 Нараховано єдиного внеску платникам спрощ. форми Нарахування єдиного внеску №187298/ ev від 20.01.2014 терм.спл. 20.01.2014 у сумі 1218,67 грн.

- 20.04.2014р. Нараховано єдиного внеску платникам спрощ. форми Нарахування єдиного внеску № 2905794/ ev від 22.04.2014р. терм.спл. 22.04.2014р. у сумі 1267,95 грн.

- 21.07.2014р. Нараховано єдиного внеску платникам спрощ. форми Нарахування єдиного внеску №3676621/ ev від 21.07.2014 терм.спл. 21.07.2014р. у сумі 1267,95 грн.

- 09.02.2016р. Нараховано плат. самост. о.п. по строку (декл.термін спл. пот.рік) Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами і підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування № від 09.02.2016р. терм.спл. 09.02.2016р. у сумі 5293,88 грн.. Всього на суму 17478,93 грн..

Додатком до цього листа відповідачем визначена копія вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019р. № Ф-240095-46.

Доказів того, що позивачем самостійно задекларовано ЄСВ за 2013 рік, як і докази прийняття Рішення про застосування штрафних санкцій у 2013 році сторонами до суду не надано (звітність, копія Рішення, тощо). Як вбачається із матеріалів справи 02.10.2020 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було відкрито виконавче провадження з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019р. № Ф-240095-46 про стягнення з позивача недоїмки в сумі 17478,93 грн. з винесенням Постанови про відкриття виконавчого провадження.

Постановою від 02.10.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить позивачу.

Постановою від 02.10.2020 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) постановлено: звернути стягнення на доходи позивача у розмірі 20 до виплати загальної суми боргу 19426,82грн..

Постановою від 17.02.2021 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) постановлено: Внести зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість сума коштів до стягнення за ВД: 17478,93 грн. зазначити сума коштів до стягнення за ВД: 4700,55грн.; замість сума коштів (еквівалент у гривні): 17478,93грн. зазначити сума коштів (еквівалент у гривні): 4700,55 грн.).

Постановою від 19.03.2021 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) встановлено, що борг, витрати на проведення виконавчих дій та виконавчий збір сплачено та постановлено: виконавче провадження з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019р. № Ф-240095-46 ДПС про стягнення з позивача недоїмки в сумі 17478,93 грн. закінчити.

20.04.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахування помилково сплачених 709,50 грн..

22 квітня 2021 року відповідачем було прийнято Рішення від 22.04.2021р. за № 00/4909/2413 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у сумі 9342,63 грн. за період з 10.02.2016 до 23.03.2021. (штраф у розмірі 940,10 грн. та пеня у розмірі 8402,53 грн.)

Відповідач листом від 13.05.2021 року № 15125/6/05/-99-24-13 повідомив позивача що його заява від 20.04.2021 року щодо повернення помилково та/або надмірно сплачених сум грошових зобов`язань та пені по єдиному внеску розглянута. Відповідач зазначив, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийнято рішення №00/4909/2413 від 22.04.2021 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, згідно якого застосовано штраф у розмірі 940,10 грн та нараховано пені у розмірі 8402,53 грн, які протягом 10 календарних днів після надходження рішення підлягають сплаті на рахунки Головного управління ДПС у Донецькій області. Рішення №00/4909/2413 від 22.04.2021 року надіслано поштою. Тому відсутні підстави для повернення грошових коштів.

Крім того, відповідач в обґрунтування своїх заперечень надав до суду Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік, наданий позивачем засобами електронного зв`язку від 09.02.2016 року.

У відповідності до зазначеного Звіту позивач: визначив суму єдиного внеску, яка підлягала сплаті за 2015 рік у сумі 5293,88 грн.; не заповнив розділ щодо участі у загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на добровільних засадах.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Пункт 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску відносить фізичних осіб - підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI, особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування ( із змінами внесеними Законом № 3609-VI від 07.07.2011; із змінами, внесеними згідно із Законами № 1774-VIII від 06.12.2016, № 2148-VIII від 03.10.2017, №592-IX від 13.05.2020).

Аналіз даної норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Згідно з абзацом 24 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі закон № 1058-IV) пенсіонером визнається особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом № 1058-IV пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом (абзац 22 статті 1).

Згідно із абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону №1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 2 Закону №1788 визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років).

Загальні умови призначення пенсій за віком визначені статтею 12 цього Закону та частиною першою статті 26 Закону № 1058.

Таке право виникає у чоловіків після досягнення 60 років та за наявності відповідного стажу. При цьому, статтею 13 Закону № 1788, на підставі якої позивач отримує пенсію, передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах за наявності відповідного трудового стажу та за умови праці у відповідних умовах праці.

З огляду на вищенаведені положення Законів, особи, яким пенсія за віком призначена відповідно до статті 13 Закону № 1788 мають право на пільги щодо сплати за себе єдиного внеску згідно з частиною четвертою статті 4 Закону №2464, оскільки ця норма не містить жодних обмежень та умов щодо набуття фізичною особою-підприємцем статусу пенсіонера за віком.

Вищезазначена позиція підтверджується висновками викладеними у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №805/2195/17-а.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , виданим Пенсійним фондом України 07.05.2013 року, термін дії - довічно.

Отже, саме з цієї дати позивач не повинен сплачувати ЄСВ в силу приписів закону.

В матеріалах справи відсутні докази щодо самостійного узгодження обов`язків зі сплати ЄСВ позивачем у 2013 році (з 22.04.2013 року), як і доказів прийняття будь яких рішень із ЄСВ відносно позивача та доказів вручення їх позивачу.

Крім того, Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України було прийнято Закон України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким були внесені зміни до Закону №2464-VI, а саме його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» було доповнено пунктом 9-3 ( в подальшому пункту 9.4):

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014р. до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Маріуполь віднесено до населених пунктів на території яких здійснювалася АТО.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач перебуває на обліку у відповідача.

Відтак, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач був звільнений від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій за невиконання під час дії п.9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року по справі №200/11944/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року по справі №200/11944/21 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 09 березня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко