Справа № 640/14951/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Шелест С.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2022 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України та Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, оформлене протоколом від 02 грудня 2020 року № 7, яким відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати Національну поліцію України в особі Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України прийняти рішення щодо визнання учасником бойових дій та надати посвідчення встановленого законодавством зразка.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2022 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що вичерпний перелік осіб, що визнаються учасниками бойових дій, визначений імперативною нормою права - п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка встановлює право на отримання статусу учасника бойових дій саме для поліцейських, а не працівників поліції, інших працівників. Також відповідач наголошує на відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що позивач брав участь у забезпеченні виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та публічної безпеки і порядку в районах проведення АТО саме у якості поліцейського чи в статусі особи, яка за приписами закону може бути визнана учасником бойових дій.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що був залучений до проведення оперативно-профілактичних, фільтраційних заходів та спеціальної розвідки, спеціальних заходах, спланованих на пошук та знешкодження ДРС противника, у зв`язку з чим має право на встановлення статусу учасника бойових дій. Звертає увагу на те, що відповідач допускає дискримінацію працівників Національної поліції України, які перебували на посаді державного службовця чи іншого працівника, який не підпадає під визначення терміну «поліцейський».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2022 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював водієм автотранспортних засобів Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України».

Відповідно до наказу Національної поліції України від 08 липня 2016 року № 478 о/с дск «Про відрядження оперативної групи Національної поліції при штабі АТО в підпорядкування керівника АТО на території Донецької та Луганської області» водія автотранспортних засобів Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» ОСОБА_1 відряджено з 12 липня 2016 року до 14 серпня 2016 року в підпорядкування керівника АТО на території Донецької та Луганської області.

На виконання зазначеного наказу Державна установа «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» відрядила позивача з 12 липня 2016 року до 14 серпня 2016 року в підпорядкування керівника АТО на території Донецької та Луганської області у складі оперативної групи Національної поліції при штабі АТО.

ОСОБА_1 звернувся до Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України (далі - Комісія) із заявою, в якій просив надати йому статус учасника бойових дій як особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, посилаючись на те, що в період з 12 липня 2016 року до 14 серпня 2016 року від як працівник поліції залучався до проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей.

На підтвердження своїх доводів позивач надав: витяг з наказу голови Національної поліції України від 08 липня 2016 року № 478 о/с дск; витяг з наказу начальника Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» від 12 липня 2016 року № 178; витяг з наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 15 липня 2016 року № 197 та від 14 серпня 2016 року № 227; довідки про безпосередню участь в АТО від 12 серпня 2016 року № 13037/301/02-2016 та від 09 серпня 2017 року № 237; довідку про залучення особи до участі в антитерористичній операції; посвідчення про відрядження № 112.

Рішенням Комісії від 02 грудня 2020 року, що оформлене протоколом № 7, з посилання на п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та п. 4 розділу ІІ Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справі України від 23 травня 2016 року № 405, позивачу відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій.

Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом Національної поліції України від 04 грудня 2020 року № 15139/04/12-2020.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Комісії, ОСОБА_1 звернулося до суду із адміністративним позовом про визнання його протиправним та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що статус учасника бойових дій може бути надано й іншим працівникам Нацполіції, а не лише поліцейським, за умови подання ними відповідних документів. Оскільки позивач брав безпосередню участь в АТО в підпорядкуванні керівника АТО на території Донецької та Луганської області у складі оперативної групи Національної поліції при штабі АТО, брав участь у спеціальних заходах спланованих на пошук та знешкодження диверсійно - розвідувальних груп противника та їх посібників, тобто забезпечував виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», ніс службу по оперативно-профілактичним та фільтраційним заходам в районах проведення АТО, тому посилання відповідача на п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як підстава для відмови у наданні статусу учасника бойових дій, є необґрунтованим.

При вирішенні справи суд першої інстанції врахував практику вирішення подібних спорів Верховним Судом, що викладена в постановах від 07 лютого 2019 року у справі № 806/2357/16, від 10 вересня 2019 року у справі № 440/7058/18, від 10 жовтня 2019 року № 804/400/17.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, адже вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Згідно зі ст. 5 вказаного Закону учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, що діяла в період відрядження позивача в підпорядкування керівника АТО на території Донецької та Луганської області (з 12 липня 2016 року до 14 серпня 2016 року), військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

Положення, закріплені у п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», містяться також в абз. 2 п. 2 Порядку № 413.

Відповідно до п. 4 Порядку № 413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є, зокрема, для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

За правилами п. 5 Порядку № 413 рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається, зокрема, комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, - стосовно осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку.

Відповідно до абз. 1 п. 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Положеннями п. 8 Порядку № 413 також передбачено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

Основні функції, завдання, повноваження та склад комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, а також організацію її роботи визначено Положенням про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, що затверджене наказом Міністерства внутрішніх справі України від 23 травня 2016 року № 405 (далі - Положення № 405).

Згідно з п. 4 розділу ІІ вказаного Положення Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі: відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни; надання недостовірних даних про осіб, зазначених у п.1 розд. І цього Положення; виявлення факту підроблення документів, які є для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни; наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Відповідачі не заперечують, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь в антитерористичній операції в підпорядкуванні керівника АТО на території Донецької та Луганської області у складі оперативної групи Національної поліції при штабі АТО, брав участь у спеціальних заходах спланованих на пошук та знешкодження диверсійно - розвідувальних груп противника та їх посібників, тобто забезпечував виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», ніс службу по виконанню оперативно-профілактичних та фільтраційних заходів в районах проведення АТО.

Підставою для відмови у наданні позивачу статусу учасника бойових дій стало виключно те, що він не є поліцейським, а був відряджений в підпорядкування керівника АТО на території Донецької та Луганської області під час роботи водієм автотранспортних засобів Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України».

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, відсутність у ОСОБА_1 статусу поліцейського не є перешкодою для надання йому статусу учасника бойових дій згідно з п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як підстава для відмови у наданні статусу учасника бойових дій, є необґрунтованим.

На тому, що відсутність у позивача статусу поліцейського не є підставою для відмови у наданні статусу учасника бойових дій, неодноразово наголошував також Верховний Суд, зокрема, у постановах від 07 лютого 2019 року у справі № 806/2357/16, від 20 січня 2023 року у справі № 160/8817/18.

Такий висновок ґрунтується на тому, що Положенням № 405 передбачено надання статусу учасника бойових дій, зокрема, іншим працівникам Національної поліції України.

Верховий Суд наголошував також на тому, що вказана відповідачем підстава (відсутність у позивача статусу поліцейського) не передбачена Положенням № 405.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги Національної поліції України не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 29 червня 2022 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2022 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Національної поліції України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

С.Б. Шелест