Справа № 120/1494/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

10 березня 2023 р. Справа № 120/1494/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в порядку письмового провадження питання щодо прийняття до розгляду заяви позивача про зміну позовних вимог у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ

17.02.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються протиправністю дій відповідача щодо обмеження позивачу пенсії її максимальним розміром з 01.12.2021, з урахуванням зростання прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також протиправністю обмеження позивачу пенсії її максимальним розміром з 01.03.2022, з урахуванням нарахованої індексації відповідно до постанови КМ України № 118 від 16.02.2022.

Ухвалою від 22.02.2023 судом відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку ст. 263 КАС України в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Однак, 08.03.2023 до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої ОСОБА_1 до уже заявлених позовних вимог додатково заявляє вимогу про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькі області з 01.03.2023 виплачувати йому пенсію, у тому числі із нарахованою індексацією, встановленою постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження максимальним розміром.

Ознайомившись із відповідною заявою суд дійшов висновку про відсутність підстав для її прийняття до розгляду виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Аналіз змісту цієї норми дає підстави для висновку, що законодавець розмежовує такі процесуальні права позивача як право змінити предмет/підставу позову та право збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою. Збільшення розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві, адже збільшення позовних вимог характерно спорам майнового характеру, де предмету позову притаманний грошовий чи інший майновий еквівалент.

Тому, враховуючи, що даний спір є спором немайнового характеру, відтак подану позивачем заяву про збільшення позовних вимог необхідно розцінювати виключно як заяву про зміну позовних вимог зміну предмету та підстав позову.

Так, в цьому контексті суд зазначає, що предметом позову слід вважати ту його частину, яка характеризує матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення, тобто спосіб судового захисту (ч. 1-3 ст. 5 КАС України). Вона опосередковується спірними правовідносинами - правом і обов`язком позивача і відповідача.

Підстави же позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Ними будуть: юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення; доказові факти, тобто ті, що тісно пов`язані з фактами матеріально-правового характеру і на підставі яких можна зробити висновок про їх наявність чи відсутність.

Повертаючись до аналізу приписів ч. 1 ст. 47 КАС України суд доходить висновку, що законодавець у зазначеній нормі чітко визначив, що зміна може стосуватися лише предмета або підстави позову. При цьому, зміна позивачем одночасно як предмета так і підстави позову є недопустимою з огляду на те, що така зміна фактично свідчить про появу нового позову, а не про зміну того, що перебуває на розгляді у суді.

Як вбачається із матеріалів справи предметом первинних позовних вимог є оскарження дій відповідача щодо обмеження позивачу пенсії її максимальним розміром з 01.12.2021, з урахуванням зростання прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також протиправністю обмеження позивачу пенсії її максимальним розміром з 01.03.2022, з урахуванням нарахованої індексації відповідно до постанови КМ України № 118 від 16.02.2022.

Натомість, у поданій заяві про зміну позовних вимог від 08.03.2023 позивач додатково оскаржує дії відповідача щодо невиплати з 01.03.2023 нарахованої індексації у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та ставить перед судом нову вимогу про зобов`язання відповідача виплатити з 01.03.2023 відповідну індексацію його пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Таким чином заявляючи у цій справі іншу позовну вимогу немайнового характеру, позивач фактично змінює (доповнює) не лише предмет позову, а й його підстави.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що новий предмет позову обумовлений новими фактами та обставинами: проведення нарахування індексації пенсійних виплат з 01.03.2023, здійсненої на виконання нової постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023. Тобто, відповідні нові правовідносини на момент подачі первинного позову взагалі не існували, а тому не могли слугувати підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про те, що подану позивачем заяву про зміну позовних вимог необхідно розцінювати як заяву, у якій позивач просить змінити як предмет (заявляє додаткову позовну вимогу) так і підстави позову (вказує нові юридичні факти матеріально-правового характеру), що нормою ч. 1 ст. 47 КАС України не допускається, оскільки свідчить про виникнення нового адміністративного позову.

З урахуванням вищенаведеного, у прийнятті до розгляду такої заяви позивача необхідно відмовити.

Більше того, позивачем в порушення вимог ч. 8 ст. 47 КАС України також до поданої заяви не надано доказів направлення її копії іншим учасникам справи, що з огляду на вказані положення процесуального закону є додатковою підставою для неприйняття поданої заяви до розгляду та її повернення заявнику.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він не позбавлений права звернутися до суду з окремою позовною заявою щодо нового предмета спору, з урахування викладених нових мотивів (підстав) адміністративного позову у загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 47, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.03.2023 вх. № 10434 про зміну позовних вимог у справі № 120/1494/23.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович