Справа № 420/160/23
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/160/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області в особі Голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області, щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні 02 січня 2023 року з посади старшого слідчого першого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління Фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Одеській області та виконанні усіх пов`язаних із цим дій; зобов`язати Головне управління ДФС в Одеській області в особі Голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області звільнити ОСОБА_1 02.01.2023 з посади старшого слідчого першого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління Фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Одеській області у запас Збройних Сил України за пунктом 64 п. «г» (через скорочення штатів) відповідно до положення про проходження служби рядовим i начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 та виконати усі пов`язані із звільненням дії, в тому числі здійснити розрахунок та виплатити у день звільнення одноразову грошову допомогу при звільненні відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 календарних років, виплатити у день звільнення суму грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткових відпусток, відповідно до листа ГУ ДФС в Одеській області №544/B/15-97-08-09 від 11.10.2021; зобов`язати відповідача в особі голови комісії з реорганізації ГУ ДФС в Одеській області подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 28.08.1997 перебуває на службі у податковій міліції. При цьому ДФС України перебуває у стані ліквідації та з 31.12.2021 забезпечено повне скорочення чисельності працівників, в тому числі податкової міліції. Водночас, позивач 31.12.2021 не був звільнений, та перебував у відпустці по догляду за дитиною до 31.01.2022. В подальшому наказом від 31.01.2022 головою комісії з реорганізації ДФС України № 1 позивачу надано відпустку з 01.02.2022 по 31.01.2023. 26.12.2022 у зв`язку з повним скороченням Державної фіскальної служби України та на підставі того, що позивач має право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, ним було направлено рапорт Голові комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_2 від 26.12.2022 про звільнення з 02 січня 2023 року з посади старшого слідчого першого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Одеській області у запас Збройних Сил України за пунктом 64 п. «г» (через скорочення штатів) відповідно до положення про проходження служби рядовим i начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 та виконання усіх необхідних дій пов`язаних зі звільненням. Але Головою комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_2 02 січня 2023 позивача не було звільнено та відповідно не було здійснено усі необхідні дії пов`язані зі звільненням, а замість цього направлений лист від 29.12.2022 №7/ДФС за підписом Голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_2 відповідно до якого: ключі від сейфів та кабінетів, які знаходяться в адміністративній будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Семінарська, 5, не надходили, що унеможливлює здійснення прийняття Матеріальних цінностей та документів, згідно акту прийому-передачі. В зв`язку з вищевказаним, на даний час ще триває процедура внесення інформації про Комісію з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області до ЄДР та затвердження її складу. Додатково повідомляється, що план заходів, пов`язаних з реорганізацією та кошторис витрат - не затверджені. Фінансування комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області відсутнє. На даний час комісія з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області не має повноважень для звільнення працівників, яких по цей час не звільнено. Позивач зазначає, що станом на 02.03.2023 єдиною особою, яка є уповноваженою на звільнення позивача, є голова комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області. У зв`язку із цим позивач вважає грубим порушенням вимог чинного трудового законодавства дії голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області щодо фактичної відмови у звільненні, проведенні остаточного розрахунку та інших дій, пов`язаних зі звільненням.

Ухвалою судді від 06.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відзив на адміністративний позов від відповідача до суду не надійшов, у зв`язку із чим справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 28.08.1997 перебуває на службі у податковій міліції та наразі займає посаду старшого слідчого першого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Одеській області.

Згідно наказу Голови комісії з реорганізації ДФС України Якубівського В.Л. від 31.01.2022 р. № 1 "Про відпустку співробітнику податкової міліції" Васюкову А.В. надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною тривалістю з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року.

26.12.2022 у зв`язку з повним скороченням Державної фіскальної служби України та на підставі того, що позивач має право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, ним було направлено рапорт Голові комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_2 від 26.12.2022 про звільнення з 02 січня 2023 року з посади старшого слідчого першого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Одеській області у запас Збройних Сил України за пунктом 64 п. «г» (через скорочення штатів) відповідно до положення про проходження служби рядовим i начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 та виконання усіх необхідних дій пов`язаних зі звільненням.

У відповідь головою комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області Торубаровим І.Б. позивачу направлений лист від 29.12.2022 №7/ДФС, відповідно до якого ключі від сейфів та кабінетів, які знаходяться в адміністративній будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Семінарська, 5, не надходили, що унеможливлює здійснення прийняття Матеріальних цінностей та документів, згідно акту прийому-передачі. В зв`язку з вищевказаним, на даний час ще триває процедура внесення інформації про Комісію з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області до ЄДР та затвердження її складу. Додатково повідомляється, що план заходів, пов`язаних з реорганізацією та кошторис витрат - не затверджені. Фінансування комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області відсутнє. На даний час комісія з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області не має повноважень для звільнення працівників, яких по цей час не звільнено.

Зважаючи на те, що станом на 02.03.2023 єдиною особою, яка є уповноваженою на звільнення позивача, є голова комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області, який фактично відмовив позивачу у звільненні, чим грубо порушив вимоги трудового законодавства, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну фіскальну службу України. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 235 (далі - Положення № 235), Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.

У складі ДФС та її територіальних органах діють підрозділи податкової міліції, які здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, виконують оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції (пункт 7 Положення № 235).

Згідно підпунктів 11, 12, 14, 15, 18 пункту 11 Голова ДФС: затверджує положення про самостійні структурні підрозділи апарату ДФС, призначає на посаду та звільняє з посади їх керівників, заступників керівників; приймає на роботу та звільняє з роботи в порядку, передбаченому законодавством, працівників ДФС; призначає на посаду та звільняє з посади у порядку, передбаченому законодавством про державну службу, державних службовців апарату ДФС (якщо інше не передбачено законом); призначає на посаду за погодженням з Міністром фінансів і головами відповідних обласних та Київської міської держадміністрацій та звільняє з посади керівників територіальних органів ДФС в областях та м. Києві; призначає на посаду за погодженням з головами відповідних місцевих держадміністрацій та звільняє з посади керівників інших територіальних органів ДФС; призначає на посаду та звільняє з посади заступників керівників територіальних органів ДФС, начальників митних постів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2019 № 395 "Питання Державної податкової служби" утворено комісію з реорганізації Державної фіскальної служби та затверджено головою комісії директора Департаменту фінансово-економічного планування, аналізу та майнових відносин Міністерства фінансів Якубівського Володимира Леонідовича.

У зв`язку з набуттям чинності 25.03.2021 Закону України від 28.01.2021 № 1150-IX "Про Бюро економічної безпеки України" (далі - Закон № 1150-IX), згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" (із змінами і доповненнями, далі - Постанова № 1200), абзацу другого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.05.2019 № 395 "Питання Державної податкової служби" (із змінами і доповненнями), продовжились здійснюватися відповідні заходи, пов`язані з реорганізацією (ліквідацією) Державної фіскальної служби України (далі - ДФС), що передбачені Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 (далі - Постанова № 1074).

Згідно з підпунктом 2 пункту 10 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1150-IX, Кабінету Міністрів України необхідно не пізніше восьми місяців з дня набрання чинності цим Законом забезпечити ліквідацію ДФС.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2021 № 761 "Про внесення зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 р. № 85", Кабінет Міністрів України постановив внести зміну в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 № 85 "Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів", виключивши таку позицію: "ДФС 4604".

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2021 р. № 1127 "Деякі питання застосування окремих положень законодавства у процесі реорганізації Державної фіскальної служби" установлено, що у процесі реорганізації Державної фіскальної служби Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 р. № 1074 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 82, ст.3005), застосовується з урахуванням таких особливостей: головою комісії з реорганізації Державної фіскальної служби може бути призначена посадова особа Міністерства фінансів, головою комісії з реорганізації раніше утвореного як юридична особа публічного права територіального органу Державної фіскальної служби (головного управління, митниці) може бути призначена посадова особа з числа працівників такого органу або у разі відсутності посадових осіб в такому органі - посадова особа юридичної особи - правонаступника, або у разі відсутності посадових осіб в такому органі та юридичній особі - правонаступнику - посадова особа Міністерства фінансів або Державної податкової служби, або Державної митної служби, або Бюро економічної безпеки.

З огляду на відсутність, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 № 85 "Про Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів", визначеної чисельності працівників апарату та територіальних органів ДФС, а також відсутність у визначених Додатком № 3 до проекту Закону України № 6000 від 15 вересня 2021 року "Про Державний бюджет України на 2022 рік" (прийнятий Верховною Радою України 02.12.2021) видатків у 2022 році на утримання ДФС та реалізацію заходів з реорганізації (ліквідації) ДФС, станом на 01.01.2022 всі співробітники ДФС, у тому числі Головного управління ДФС в Одеській області, вивільнені.

Починаючи з 01.01.2022, ДФС України припинено виконання функцій органу виконавчої влади України.

Подальші заходи, пов`язані із реорганізацією (ліквідацією) ДФС будуть здійснюватися представниками державних органів, які визначені правонаступниками чи яким передаються функції органів, що ліквідуються або реорганізуються, а також членами комісії з реорганізації ДФС, що є представниками інших центральних органів виконавчої влади відповідно до вимог Постанови № 1074.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 № 8 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 15 травня 2019 р. № 395 і від 28 жовтня 2021 р. № 1127" затверджено головою комісії з реорганізації Державної фіскальної служби директора Департаменту фінансово-економічного планування, аналізу та майнових відносин Міністерства фінансів Якубівського Володимира Леонідовича, увільнивши від виконання цих обов`язків ОСОБА_3 .

Наказом Голови комісії з реорганізації ДФС України від 14.09.2022 р. № 17 "Про утворення комісій з реорганізації територіальних органів Державної фіскальної служби України та затвердження їх голів" утворено комісії з реорганізації територіальних органів Державної фіскальної служби України та затверджено головами комісій наступних осіб: ОСОБА_4 головний державний інспектор сектору зв`язку на транспортного забезпечення управління інфраструктури та господарського забезпечення Головного управління ДПС в Одеській області.

Наказом Голови комісії з реорганізації ДФС України від 02.11.2022 р. № 22 "Про внесення змін до пункту 1 наказу ДФС від 14 вересня 2022 р. № 17" головою комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області призначено Торубарова Ігоря Борисовича начальника управління інфраструктури та господарського забезпечення Головного управління ДПС в Одеській області.

З викладеного слідує, що на даний час не закінчився процес реорганізації (ліквідації) ДФС України та його територіальних органів, зокрема, Головного управління ДФС в Одеській області.

Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 р. № 1074 "Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади" (далі - Порядок № 1074).

Приписами пункту 15 Порядку № 1074 передбачено, що у разі припинення органу виконавчої влади Кабінет Міністрів України утворює відповідну комісію, затверджує її голову та визначає строк проведення реорганізації або ліквідації.

Головою комісії з реорганізації органу виконавчої влади затверджується керівник або заступник керівника утвореного органу виконавчої влади або органу виконавчої влади, до якого перейшли права та обов`язки органу виконавчої влади, що реорганізується.

Головою комісії з ліквідації органу виконавчої влади затверджується посадова особа, визначена Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1074 Голова комісії з припинення органу виконавчої влади затверджує в триденний строк її персональний склад, до якого обов`язково входять працівники юридичної, кадрової, бухгалтерської служб органу виконавчої влади, що припиняється, представники Мінфіну, ДПС, Казначейства, Укрдержархіву та інших заінтересованих центральних органів виконавчої влади, а також у разі потреби посадові особи утвореного органу виконавчої влади.

У складі комісії з припинення органу виконавчої влади за рішенням голови комісії визначаються заступники голови комісії - представники органу виконавчої влади, що припиняється, або утвореного органу виконавчої влади, або органу виконавчої влади, до якого переходять права та обов`язки органу виконавчої влади, що припиняється, один з яких за рішенням голови комісії у разі його відсутності чи неможливості здійснювати ним свої повноваження з інших причин виконує обов`язки голови комісії.

Згідно пункту 17 Порядку № 1074 у разі функціонування в органі виконавчої влади територіальних органів:

міністр, керівник іншого центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, у десятиденний строк з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України про припинення органу виконавчої влади вносить Кабінетові Міністрів України подання про реорганізацію або ліквідацію територіальних органів із статусом юридичної особи публічного права (далі - територіальні органи);

міністр, керівник центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через відповідного міністра, керівник іншого центрального органу виконавчої влади у десятиденний строк з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України про припинення відповідного органу виконавчої влади приймає в установленому порядку за погодженням з Кабінетом Міністрів України (а керівник центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через відповідного міністра, також за погодженням з таким міністром) рішення про реорганізацію або ліквідацію територіальних органів, які не мають статусу юридичної особи.

Голова комісії з припинення органу виконавчої влади після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про припинення територіальних органів утворює відповідні комісії, затверджує їх голів та визначає строк проведення реорганізації або ліквідації.

Головою комісії з припинення територіального органу призначається керівник або заступник керівника такого органу, який затверджує її персональний склад.

У разі звільнення керівника територіального органу, що припиняється, та його заступників головою комісії з припинення такого органу затверджується керівник утвореного територіального органу або територіального органу, до якого переходять права та обов`язки територіального органу, що припиняється, або його заступник.

Приписами пункту 18 Порядку № 1074 визначено, що до комісії з припинення органу виконавчої влади або територіального органу (далі - комісія) з моменту затвердження її персонального складу переходять повноваження щодо управління справами у частині забезпечення здійснення заходів, пов`язаних з реорганізацією або ліквідацією відповідно органу виконавчої влади або територіального органу.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 1074 право підписувати документи щодо припинення органу виконавчої влади або територіального органу надається голові комісії з моменту його затвердження до дня внесення запису про державну реєстрацію припинення органу виконавчої влади або територіального органу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Для здійснення своїх повноважень голова комісії видає накази, використовуючи бланки органу виконавчої влади або територіального органу, що припиняється.

Згідно пункту 20 Порядку № 1074 Комісія:

2) складає перелік підприємств, установ та організацій, які належать до сфери управління органу виконавчої влади, що припиняється, звертається у разі відсутності правонаступника до Кабінету Міністрів України щодо необхідності визначення суб`єкта управління зазначеними підприємствами, установами та організаціями;

3) здійснює заходи, пов`язані з: виявленням кредиторів та задоволенням відповідно до законодавства їх вимог; одержанням дебіторської заборгованості; закриттям рахунків в органах Казначейства та переведенням залишків коштів правонаступникові або до державного бюджету в установленому законодавством порядку;

4) здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Пунктом 21 Порядку № 1074 встановлено, що Голова комісії:

1) затверджує у семиденний строк після утворення комісії план заходів, пов`язаних з реорганізацією або ліквідацією органу виконавчої влади або територіального органу, та кошторис витрат, пов`язаних з роботою комісії;

2) утворює комісію з інвентаризації майна органу виконавчої влади або територіального органу;

2-1) у разі ліквідації органу виконавчої влади або територіального органу вносить Кабінетові Міністрів України у місячний строк після утворення комісії пропозиції щодо подальшого використання нерухомого майна органу виконавчої влади або територіального органу, що ліквідується, та визначення суб`єкта управління підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління відповідного органу, що ліквідується;

3) визначає у разі потреби з числа членів комісії уповноваженого представника, який представляє на підставі його доручення комісію у відповідних підприємствах, установах та організаціях;

4) забезпечує дотримання порядку звільнення працівників, зокрема тих, що є членами комісії, у тому числі письмово попереджає їх не пізніше ніж за два місяці до звільнення, повідомляє державну службу зайнятості про звільнення працівників із зазначенням їх чисельності, звільняє працівників і забезпечує своєчасний розрахунок з ними під час звільнення, видає відповідні накази та підписує необхідні документи;

5) подає державному реєстраторові в установленому законодавством порядку документи, необхідні для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про припинення органу виконавчої влади або територіального органу;

6) звертається до органу державної податкової служби та органу Пенсійного фонду України з метою одержання відповідно довідки про відсутність заборгованості із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та довідки про відсутність заборгованості.

У разі проведення реорганізації або ліквідації органу виконавчої влади або територіального органу, структурний підрозділ та/або відокремлене майно якого розташовано на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції, видача відповідних довідок здійснюється без проведення документальних позапланових перевірок зазначених органів;

7) затверджує передавальний акт чи розподільчий або ліквідаційний баланс;

8) подає державному реєстраторові документи, необхідні для державної реєстрації припинення органу виконавчої влади або територіального органу.

У разі проведення реорганізації або ліквідації органу виконавчої влади або територіального органу, структурний підрозділ та/або відокремлене майно якого розташовано на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції, до довідки архівної установи не включається інформація про документи, які відповідно до закону підлягають тривалому зберіганню;

9) забезпечує в установленому законодавством порядку на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про проведення державної реєстрації припинення органу виконавчої влади або територіального органу знищення печаток і штампів такого органу;

10) передає виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про проведення державної реєстрації припинення органу виконавчої влади або територіального органу та документацію такого органу його правонаступникові, а у разі його відсутності - державній архівній установі в установленому Мін`юстом порядку;

11) надсилає розподільчий баланс чи передавальний акт правонаступникові органу виконавчої влади або територіального органу.

Повноваження, зазначені в підпунктах 5, 6, 8-10 цього пункту, можуть здійснюватися уповноваженим представником на підставі доручення голови комісії.

Голова комісії з припинення органу виконавчої влади інформує за погодженням з керівником органу виконавчої влади, до якого перейшли права та обов`язки органу виконавчої влади, що припиняється, Кабінет Міністрів України про проведення державної реєстрації припинення органу виконавчої влади.

З аналізу даних правових норм слідує, що у разі припинення органу виконавчої влади Кабінет Міністрів України утворює відповідну комісію, затверджує її голову та визначає строк проведення реорганізації або ліквідації.

При цьому з урахуванням вимог Постанови № 1127 головою комісії з реорганізації Державної фіскальної служби може бути призначена посадова особа Міністерства фінансів, головою комісії з реорганізації раніше утвореного як юридична особа публічного права територіального органу Державної фіскальної служби (головного управління, митниці) може бути призначена посадова особа з числа працівників такого органу або у разі відсутності посадових осіб в такому органі - посадова особа юридичної особи - правонаступника, або у разі відсутності посадових осіб в такому органі та юридичній особі - правонаступнику - посадова особа Міністерства фінансів або Державної податкової служби, або Державної митної служби, або Бюро економічної безпеки.

Голова комісії з припинення органу виконавчої влади після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про припинення територіальних органів утворює відповідні комісії, затверджує їх голів та визначає строк проведення реорганізації або ліквідації.

На реалізацію вказаних вимог постановою Кабінету Міністрів від 12.01.2022 р. № 8 Головою комісії з реорганізації ДФС призначено директора Департаменту фінансово-економічного планування, аналізу та майнових відносин Міністерства фінансів України Якубівського Володимира Леонідовича, який в свою чергу наказом від 14.09.2022 р. № 17 затвердив Головою комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області головного державного інспектора сектору зв`язку та транспортного забезпечення управління інфраструктури та господарського забезпечення Головного управління ДПС в Одеській області Васильківа Олега Володимировича.

В подальшому, згідно з наказом від 02.11.2022 р. № 22 Головою комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області затверджено ОСОБА_2 - начальника управління інфраструктури та господарського забезпечення Головного управління ДПС в Одеській області.

Тобто, на дату звернення позивача з рапортом від 26.12.2022 про звільнення було затверджено Голову комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області.

Положеннями Порядку № 1074 з урахуванням Положення № 236 розмежовано повноваження Голови комісії з реорганізації ДФС України та Голови з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області (територіального органу), в тому числі і в питанні звільнення працівників.

Так, до повноважень Голови комісії з реорганізації ДФС України ОСОБА_5 належить звільнення виключно керівників та заступників керівників територіальних органів ДФС, в той же час звільнення інших працівників територіальних органів ДФС належить до компетенції Голови комісії з реорганізації відповідного територіального органу, в даному випадку Головного управління ДФС в Одеській області.

Оскільки позивач обіймає посаду старшого слідчого першого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Одеській області, то питання щодо його звільнення та проведення всіх розрахунків при звільненні відноситься до компетенції Голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області.

Проте за обставин розглядуваного спору, голова комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_2 рапорт позивача від 26.12.2022 про звільнення у зв`язку із повним скороченням ДФС України по суті не розглянув та рішення про звільнення не прийняв, що й зумовило позивача звернутися до суду із даним позовом.

При цьому підставою для не звільнення позивача зазначено те, що на даний час комісія з реорганізації ГУ ДФС в Одеській області не має повноважень для звільнення працівників, яких по цей час не звільнено.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Права та інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон не визначає такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (стаття 43 Конституції України).

За загальним правилом норми спеціального законодавства є пріоритетними по відношенню до норм загального. Відповідно, у разі коли спеціальні закони не регламентують питання, що стосуються проходження служби певними категоріями осіб, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів у даному випадку повинні застосовуватися загальні норми про працю, які регламентовані КЗпП України.

Згідно з частинами першою, третьою статті 21 КЗпП України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

У частинах третій та четвертій статті 36 КЗпП України визначено, що зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку його дії не потребує заяви чи будь-якого волевиявлення працівника. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Тому контракт припиняється за закінченням строку його дії. Винятком з цього правила є фактичне продовження трудових відносини, коли жодна з сторін за закінченням строку дії трудового договору не поставила вимогу про їх припинення.У такому випадку дія трудового договору вважається продовженою на невизначений строк (стаття 39-1 КЗпП України), а у випадку, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк - на строк, передбачений законодавчими актами.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника (частини перша, друга статті 47 КЗпП України).

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За обставин розглядуваного спору голова комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області, який на момент звернення позивача із рапортом від 26.12.2022, є єдиною уповноваженою особою на звільнення позивача, не виконав свого обов`язку щодо прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 в запас Збройних Сил України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого Постановою КМ від 29.07.1991 № 114, тому право позивача на припинення служби є порушеним.

Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб.

Схожі висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 668/15258/15-ц (провадження № 61-863св17), від 05 вересня 2018 року у справі № 552/4015/15-ц (провадження № 61-8981св18), від 22 травня 2019 року у справі № 757/61865/16-ц (провадження № 61-33113св18), від 14 липня 2021 року у справі № 205/8103/18 (провадження № 61-4388св20).

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

Таким чином, уповноваженою особою на звільнення позивача допущено бездіяльність, так як по суті рапорт ОСОБА_1 від 26.12.2022 про звільнення 02.01.2023 з посади старшого слідчого першого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління Фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Одеській області у запас Збройних Сил України за пунктом 64 п. «г» (через скорочення штатів) відповідно до положення про проходження служби рядовим i начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 не розглянутий, відповідне рішення не прийнято, чим порушено права та інтереси позивача, адже його поставлено у стан невизначеності.

Водночас, щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення, то суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року та від 22 січня 2020 року у справах № 1640/2594/18 та № 826/9749/17 відповідно

Розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність різноманітних обставин, уточнюються дані про проходження особою служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис перевіряється особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Таким чином, прийняття наказу про звільнення зі служби є дискреційними повноваженнями відповідного органу, де проходить службу позивач, у зв`язку із чим в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби у запас Збройних Сил України слід відмовити.

Водночас суд вважає за необхідне з метою захисту порушеного права позивача зобов`язати відповідача розглянути по суті рапорт позивача про звільнення з військової служби та прийняти відповідне рішення по суті, оскільки це відповідатиме ефективному захисту прав та законних інтересів позивача, та водночас не становитиме втручання у дискреційні повноваження уповноваженого органу. Відтак, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача виконати усі пов`язані із звільненням дії, в тому числі здійснити розрахунок та виплатити у день звільнення одноразову грошову допомогу при звільненні відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 календарних років, виплатити у день звільнення суму грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткових відпусток, відповідно до листа ГУ ДФС в Одеській області №544/B/15-97-08-09 від 11.10.2021, як передчасні.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, згідно з ч. 8 ст. 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

З огляду на ненаведення позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо встановлення судового контролю.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі № 235/7638/16-а.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС в Одеській області в особі Голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області щодо нерозгляду по суті рапорту Васюкова Андрія Володимировича від 26.12.2022 про звільнення 02.01.2023 з посади старшого слідчого першого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління Фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Одеській області у запас Збройних Сил України за пунктом 64 п. «г» (через скорочення штатів) відповідно до положення про проходження служби рядовим i начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114.

Зобов`язати Головне управління ДФС в Одеській області в особі Голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 26.12.2022 про звільнення 02.01.2023 з посади старшого слідчого першого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління Фінансових розслідувань Головного управління ДФС в Одеській області у запас Збройних Сил України за пунктом 64 п. «г» (через скорочення штатів) відповідно до положення про проходження служби рядовим i начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114, та прийняти рішення по суті порушеного питання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк