Справа № 140/1217/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року ЛуцькСправа № 140/1217/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області (далі ГУ ПФУ в Кіровоградській області, відповідач -2 ) про визнання дій протиправними щодо відмови в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати період проживання 3 роки станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення та призначити і виплачувати пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з дати звернення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що органом Пенсійного фонду позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ), оскільки станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 не прожила в зоні гарантованого добровільного відселення необхідних три роки.

З такими діями позивач не погоджується та зазначає, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі призначення пенсій зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, видане уповноваженим органом. Позивач має посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, яке є дійсним та його статус не оспорюється.

Також позивач зазначає, що окрім посвідчення у неї наявні довідки Камінь-Каширської міської ради від 10.01.2023 № 55 та Раковоліського старостинського округу від 11.01.2023 № 62, якими також підтверджено, що позивач з дати народження по 17.12.1999 була зареєстрована та проживала в м. Камінь-Каширський, яке відноситься до зони гарантованого (добровільного) відселення, а з 20.12.1999 по даний час зареєстрована і проживає в с. Раків Ліс Камінь-Каширського району, яке також відноситься до зони гарантованого (добровільного) відселення.

Крім цього зазначила, що відповідно до архівної довідки № 03-25/01/45г від 06.01.2023, виданої Волинським національним університетом імені Лесі Українки, канікулярний період під час навчання позивача становить більше семи місяців, а також період навчання переривався на час проходження піонерської практики з 20.06.1989 по 02.08.1989 в піонерському таборі «Орлятко», що знаходився в с. Грудки Камінь-Каширського району.

Відтак вважає, що сукупний період її проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 складає понад необхідних 3 роки, що дає їй право на призначення пільгової пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до приписів статті 263 КАС України.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву від 22.02.2023 позовні вимоги заперечив та зазначив, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у зв`язку з тим, що не виконуються умови про період проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення.

Відповідач стверджує, що ОСОБА_1 станом на 01.01.1993 прожила у зоні гарантованого добровільного відселення менше ніж 3 роки, а саме: 2 роки 02 місяці 26 днів. Згідно записів трудової книжки позивачки враховано періоди з 29.08.1986 по 15.08.1987 (11 місяців 17 днів) період роботи на посаді піонервожатої середньої школи та з 21.09.1991 по 01.01.1993 (1 рік 03 місяці 09 днів) період роботи на посаді вчителя початкових класів Камінь-Каширської середньої школи.

Вважає, що позивачу правомірно було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку. Керуючись викладеним, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

У відзиві на позов відповідач 1 його вимог не визнав з аналогічних підстав, викладених у відзиві відповідачем 2. Додатково зазначив, що позивач з 01.09.1987 по 27.06.1991 навчалась у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки за спеціальністю педагогіка та методика початкового навчання за денною формою навчання, що знаходиться на території, яка не є радіоактивно забрудненою. Відтак, вважає, що позивачу правомірно було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, а тому просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 15).

11.01.2023 позивач звернулася до Камінь-Каширського об`єднаного управління ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та подала відповідні документи (а.с. 45 зворот - 46 зворот).

20.01.2023 ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийнято рішення про відмову в призначення пенсії № 28 (а.с. 29).

Вказане рішення мотивоване тим, що відповідно до статті 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсійний вік зменшується на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Згідно з наданими документами про період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення право на зниження пенсійного віку не підтверджено. Станом на 01.01.1993 період проживання та роботи у зоні гарантованого добровільного відселення становить 02 роки 02 місяці 26 днів, що не дає права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.

За наданими документами страховий стаж ОСОБА_1 складає 34 роки 04 місяці 24 дні (а.с. 29).

Не погоджуючись з рішенням відповідача 2 щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону № 796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно із абзацом восьмим пункту 3 частини першої статті 14 Закону № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

За приписами частини третьої статті 65 Закону № 796-ХІІ посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Частинами першою, другою статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

З рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 20.01.2023 № 28 вбачається, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ у зв`язку із відсутністю підтвердження факту проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993, при цьому, пенсійний орган виходив з того, що період проживання заявниці в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 2 роки 02 місяці 26 днів, тобто не виконуються вимоги статті 55 Закону № 796.

Як слідує з матеріалів справи, до таких висновків орган Пенсійного фонду дійшов враховуючи записи трудової книжки серії НОМЕР_2 , відповідно до яких ОСОБА_1 з 01.09.1987 по 15.08.1991 навчалась у Луцькому педінституті, а з 15.08.1991 по 20.09.1991 працювала вихователем групи продовженого дня Видертської середньої школи, тобто за межами зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тобто, органом Пенсійного фонду були взяті до уваги лише періоди, протягом яких позивач ОСОБА_1 була офіційно зареєстрована у зоні гарантованого добровільного відселення з квітня 1986 року станом на 01.01.1993.

Однак суд не погоджується із вказаними доводами відповідача, з огляду на таке.

Так, згідно з довідкою, виданою Камінь-Каширською міською радою від 10.01.2023 № 55, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 з 25.01.1983 по 27.08.1987 та з 1991 по 17.12.1999, який віднесено до зони гарантованого добровільного відселення третьої категорії. Довідка видана на підставі будинкової книги (а.с. 19).

Також згідно із довідкою від 11.01.2023 № 62, виданою Раковоліським старостинським округом виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради, ОСОБА_1 , зареєстрована і постійно проживає з 20.12.1999 по даний час у с. Раків Ліс Камінь-Каширського району, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення третьої категорії. Довідка видана на підставі будинкової книги (а.с.20).

Так, дійсно у період з 01.09.1987 по 15.08.1991 позивач навчалася у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 (а.с. 21-28) та архівною довідкою № 03-25/01/45 від 06.01.2023, виданою Волинським національним університетом імені Лесі Українки (а.с. 17).

Проте суд звертає увагу, що відповідно до відомостей архівної довідки № 03-25/01/45 від 06.01.2023, виданої Волинським національним університетом імені Лесі Українки, який є правонаступником Луцького державного педагогічного інституту імені Лесі Українки, ОСОБА_1 за час навчання проходила наступні практики: спостереження з 03.10.1988 по 15.10.1988 в СШ № 11; спостереження з 02.02.1989 по 26.04.1989 в СШ № 11; літню піонерську практику з 20.06.1989 по 02.08.1989 в піонерському таборі «Орлятко»; спостереження з 22.09.1989 по 13.12.1989 в СШ № 11; педагогічну практику з 02.04.1990 по 02.05.1990 в СШ № 7; державну педагогічну практику з 27.08.1990 по 15.10.1990 в Голобській СШ. Канікули ОСОБА_1 під час навчання у 1987-1991 роках тривали: два тижні у 1988 році (1 семестр), 1 місяць (серпень) у 1988 році (2 семестр); два тижні у 1989 році (3 семестр), чотири тижні (серпень) у 1989 році (четвертий семестр); два тижні у 1990 році (п`ятий семестр), два тижні (липня) та три тижні (серпня) у 1990 році (шостий семестр); два тижні у 1991 році (сьомий семестр) та 30.06.1991 виконано навчальний план.

Отже відповідачем не враховано, що навчання у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки переривалося на період канікул та практики, а навчальний заклад знаходився на території Волинської області, що давало можливість за наявності прямого транспортного сполучення добиратися рейсовим пасажирським транспортом з місця проживання батьків позивача до місця навчання.

При вирішенні спору суд враховує правову позицію, викладену Верховним Судом України в постановах від 21.11.2006 у справі №21-1048во06, від 04.09.2015 у справі №690/23/15-а, Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17, від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 18.06.2020 у справі №591/4104/16-а, від 02.03.2021 у справі №345/1831/17, від 17.05.2021 у справі №398/494/17, яка полягає у тому, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Суд звертає увагу, що позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), про що їй видано посвідчення серії НОМЕР_1 (а. с. 15), а вказане посвідчення видається, зокрема, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Тобто, наявність у позивача чинного посвідчення особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 підтверджує той факт, що станом на 1 січня 1993 року ОСОБА_1 проживала в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років та спростовує доводи відповідачів з даного приводу.

Судом також встановлено, що у період з 25.01.1983 по 27.08.1987 та з 1991 року по 17.12.1999 була зареєстрована та проживала у м. Камінь-Каширський, що підтверджується довідкою від 10.01.2023 № 55, виданою Камінь-Каширською міською радою (а. с.19), та записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , відповідно до яких у період з 29.08.1986 по 15.08.1987 позивач працювала на посаді піонервожатої Камінь-Каширської середньої школи, з 01.09.1987 по 15.08.1991 навчалась у Луцькому педінституті, а з 15.08.1991 по 20.09.1991 працювала на посаді вихователя групи продовженого дня Видертської середньої школи, з 20.09.1991 працювала на посаді вчителя початкових класів Камінь-Каширської середньої школи, а з 01.091994 переведена на посаду вчителя початкових класів Камінь-Каширської середньої школи № 2

Суд звертає увагу, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» с. Видерта Камінь-Каширського району включено в перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС і віднесене до 3 категорії гарантованого добровільного відселення

Відтак, твердження відповідачів про те, позивач проживала у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 лише 02 роки 02 місяці 26 днів є помилковими та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Водночас суд зазначає, що місце роботи/навчання та місце реєстрації особи може не співпадати.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки позивач має посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідкою Камінь-Каширської міської ради від 10.01.2023 № 55 підтверджено фактичне місце проживання позивача ОСОБА_1 з 25.01.1983 по 27.08.1987 та з 1991 року по 17.12.1999 в м. Камінь-Каширський Волинської області, це свідчить про можливість зменшення віку додатково 1 рік за 2 роки проживання, передбаченого статтею 55 Закону №796-XII.

Крім того, відповідно до оскаржуваного рішення від 20.01.2023 № 28 у позивача наявний страховий стаж 34 роки 04 місяці 24 дні, що, з урахуванням її віку та факту проживання станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, дає право позивачу на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Досягнення позивачем відповідного віку (54 роки) та наявність у неї необхідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку (23 роки) для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону №796-XII, відповідачем не оспорюється.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 20.01.2023 № 28 позивачу безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач, у відповідності до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на призначення пенсії зі зниженням, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсійного віку.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення про відмову у призначенні пенсії від 20.01.2023 № 28 є протиправним та підлягає скасуванню.

Як слідує з позовної заяви, позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Однак, суд зазначає, що відмова органу Пенсійного фонду в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи була оформлена рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 20.01.2023 № 28, якому суд дав належну оцінку. У даному випадку, саме це є рішенням (тобто, є актом індивідуальної дії у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України) про відмову в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, яке і слід визнати протиправним та скасувати.

Суд при вирішенні даного спору зазначає, що визнання протиправним та скасування рішення органу Пенсійного фонду судом не потребує в подальшому визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо відмови в призначенні такої пенсії. Тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Щодо позовної вимоги призначити пенсію з дати звернення, то суд зазначає, що відповідно до вимог частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком 11.01.2023, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), то пенсія останній підлягає призначенню саме з 03.12.2022.

Відтак, беручи до уваги зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 20.01.2023 № 28 про відмову в призначені пенсії та зобов`язання відповідача ГУ ПФУ у Волинській області (до якого позивач зверталася із заявою про призначення пенсії) призначити та виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, з 03.12.2022.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Кіровоградській області, рішенням якого було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, що стало підставою для звернення до суду із цим позовом, необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн, сплачений згідно з квитанцією від 26.01.2023 (а.с. 7). Суд звертає увагу, що сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі, оскільки, часткове задоволення позову стосується лише способу захисту порушеного права обраного судом.

Керуючись статтями 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 20.01.2023 № 28 про відмову у призначені пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, з 03.12.2022.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області (25009, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ).

Суддя Р.С. Денисюк