Справа № 580/5853/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року справа № 580/5853/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. за участі секретаря судового засідання Пунтуса Д.А. розглянув у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/5853/22 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18000, ) про визнання протиправним і скасування індивідуального акта, ухвалив рішення.

25.11.2022 вх.36844/22 позивач ОСОБА_1 (представник - Мневець О.М. згідно довіреності від 11.11.2022), звернувшись до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, просить (позовна заява в новій редакції від 26.12.2022 вх. 40391/22):

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч.1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно ч.1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 05.03.1993 до 04.02.1998, з 06.04.2005 до 17.10.2005, з 15.03.2006 до 14.09.2006, з 13.03.2007 до 14.09.2007, періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 22.06.1985 до 15.11.1985, з 01.06.1986 до 10.12.1986, з 27.04.1987 до 06.11.1987, з 19.04.1988 до 21.03.1990 в пільговому обчисленні 1 рік роботи на 1 рік 6 місяців до стажу.

Ухвалою суду від 28.12.2022 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 17.01.2023-відкладене підготовче судове засідання на 15.02.2023. Ухвалою суду від 01.02.2023 відмовлено у задоволенні необгрунтованого клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. 15.02.2023-закрите підготовче провадженння, призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 07.03.2023.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається (в редакції від 26.12.2022 вх. 40391/22), що 30.08.2022 позивачу виповнилось 60 років, 20.09.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», листом від 03.10.2022 № 2600-0208-8/125702 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в призначенні пенсії за віком відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову в призначення пенсії за віком протиправним та таким, що належить скасуванню.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області позов не визнає, 15.02.2023 вх.5526/23 у відзиві на позовну заяву зазначає, що 20.09.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон №1058), що за принципом екстериторіальності виконавцем визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та за результатами розгляду заяви, прийнято рішення від 28.09.2022 № 03 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 у зв`язку звідсутністю необхідного страхового стажу. У відзиві стверджується, що страховий стаж позивача становить 24 роки 04 місяці 16 днів: не зараховано період роботи з 22.06.1985 до 15.11.1985, позаяк дата наказу про прийом не відповідає даті зарахування на роботу; період роботи з 05.03.1993 по 04.02.1998 - дата наказу про звільнення не відповідає даті звільнення з роботи; за періоди роботи: з 06.04.2005 до 17.10.2005, з 15.03.2006 до 14.09.2006 та з 13.03.2007 до 14.09.2007 відсутня інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків. Оскільки інших документів на підтвердження наявного трудового стажу позивачем надано не було, тому відсутні підстави для зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу позивача. Відповідач додатково зазначає, що обчислення стажу та віку належать до виключної компетенції територіальних органів Пенсійного фонду, тому перебирання судом повноважень щодо призначення пенсії є формою втручання в дискреційні повноваження управління та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

28.02.2023 вх. 7558/23 представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, де зазначив, що стаж роботи з 06.04.2005 до 17.10.2005, з 15.03.2006 до 14.09.2006, з 13.03.2007 повинен враховуватись в стаж позивача на підставі міжнародної угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та повідомляє, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо неналежної сплати страхових внесків та відповідно - це не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу суттєвою обставиною під час вирішення питання про призначення пенсії позивачу. Представник позивача, зазначає, що саме орган пенсійного фонду України наділений правом у разі наявності певних розбіжностей у документах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, в тому числі пенсійних органів та фондів інших держав.

Сторони надали до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача (представника позивача) та представника відповідача (07.03.2023 вх. 8558/23, 07.03.2023 вх 8718/23).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем доводи/аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Право на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародниха договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 . 20.09.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058, що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області. Станом на момент подання заяви, позивачу виповнилося повних 60 років (30.08.1962).

Відповідно до висновку Верховного Суду в ухвалі від 23.01.2019 у справі №9901/35/19 під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, що має сформулюватися максимально чітко і зрозуміло. Перша позовна вимога щодо протиправності рішення не містить дати оспорюваного індивідуального акта.

Суд встановив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 28.09.2022 №03 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Обґрунтовуючи відмову зазначається відповідачем, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви не зараховано: період роботи з 22.06.1985 до 15.11.1985, оскільки дата наказу про прийом не відповідає даті зарахування на роботу; період роботи з 05.03.1993 до 04.02.1998, оскільки дата наказу на звільнення не відповідає даті звільнення з роботи; періоди роботи: з 06.04.2005 до 17.10.2005, з 15.03.2006 до 14.09.2006 та з 13.03.2007 до 14.09.2007, оскільки відсутня інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків. Необхідний страховий стаж згідно ст.26 №1058 має становити не менше 29 років (з 01.01.2022 до 31.12.2022), проте страховий стаж позивача становить 24 роки 04 місяць 16 днів.

Вважаючи у змісті позову рішення відповідача від 03.10.2022 № 2600-0208-8/125702 протиправним та таким, що належить скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить додатково без обгрунтування обраного способу захисту порушеного права: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно ч.1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувати до страхового стажу спірні періоди роботи, проте докази на підтвердження стростування виявлених розбіжностей до суду не надає.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону №1058, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1). Відповідно до п 1.1. Порядку № 22-1 визначено, що заява про призначення подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр). Відповідно до пункту 4.2. Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Відповідно до пункту 4.8. Порядку №22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій. Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності». Згідно з пунктом 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації). Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та Законом №1058, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Відповідно до ст. 62 Закону№1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 1058 період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу 2 частини другої пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Позивач не зазначає про звернення до відповідача та/або Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із: заявою про врахування показань свідків під час опрацювання відомостей щодо спірних періодів, клопотанням про долучення документів на підтвердження правильності записів трудової книжки та/або їх відповідності/спростування встановленої у рішенні невідповідності/розбіжностей.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, було встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі» від 01.08.1945, «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960 та «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26.09.1967, а також Інструкцією про порядок надання пільг, затверджений постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967.

Відповідно до п. «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» постановлено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, за умови укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців під час обчислення стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах. Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26.09.1967 постановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» з п`яти до трьох років. Надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості за власною ініціативою, за умови укладення ними трудових договорів на термін три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки. Відповідно до абзацу першого пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг, затвердженої постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС № 520/П-28 від 16.12.1967, пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надавалися незалежно від наявності письмового трудового договору. Згідно з пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967. Питання щодо врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі (колишнього СРСР, а потім Російської Федерації) після 01.01.1991 до стажу під час призначення пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та Російською Федерацією. З 01.01.1992 до 31.12.2001 на території РФ діяв Закон РРСФР «Про державні пенсії в РРСФР» від 20.11.1990 № 340-1, на підставі якого всі періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховуються в трудовий стаж в полуторному розмірі.

Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону №1788 передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами). Згідно з частиною другою статті 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Відповідно до частини 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. Відповідно до норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 позивач у спірний період працював в місцевості, прирівняній до району Крайньої Півночі, про що зроблені відповідні записи: з 22.06.1985 до 15.11.1985 - 0 років 4 місяці 24 дні (райони Крайньої Півночі, Якутія); з 27.11.1985 до 25.05.1986 - 0 років 5 місяців 29 днів; з 01.06.1986 до 10.12.1986 років 6 місяців 10 днів (райони Крайньої Півночі, Якутія); з 27.04.1987 до 06.11.1987 - 0 років 6 місяців 10 днів (райони Крайньої Півночі); з 18.01.1988 до 06.04.1988 - 0 років 2 місяці 19 днів; з 19.04.1988 р. по 21.03.1990 р. - 1 рік 11 місяців 3 дні (райони Крайньої Півночі, Якутія); з 10.04.1990 до 14.11.1990 - 0 років 7 місяців 5 днів; з 02.10.1991 до 07.08.1992 - 0 років 10 місяців 6 днів; з 10.08.1992 до 02.03.1993 - 0 років 6 місяців 23 дні; з 05.03.1993 до 04.02.1998 - 4 роки 11 місяців 0 днів (райони Крайньої Півночі); з 29.05.1998 до 23.10.1998 - 0 років 4 місяці 25 днів (райони Крайньої Півночі, Якутія); з 23.03.2000 до 01.12.2000 - 0 років 8 місяців 9 днів (райони Крайньої Півночі, Республіка Саха (Якутія); з 06.04.2003 до 15.10.2003 - 0 років 6 місяців 10 днів (райони Крайньої Півночі, Республіка Саха (Якутія); з 01.06.2004 до 01.04.2005 - 0 років 10 місяців 1 день; з 06.04.2005 до 17.10.2005 - 0 років 6 місяців 12 днів (райони Крайньої Півночі, Республіка Саха (Якутія); з 01.12.2005 до 10.03.2006 - 0 років 3 місяці 10 днів; з 15.03.2006 до 14.09.2006 - 0 років 6 місяців 0 днів (райони Крайньої Півночі, Республіка Саха (Якутія); з 13.03.2007 до 14.09.2007 - 0 років 6 місяців 2 дні (райони Крайньої Півночі, Республіка Саха (Якутія).

Суд враховує, що для обчислення пільгового стажу за роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, де зазначений період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, тому достатньо одного із необхідних документів. Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 352/1612/15а, від 10.09.2019 у справі № 348/2208/16-а та від 18.06.2020 у справі №537/1415/17.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідач має враховувати практику Верховного Суду.

Суд бере до уваги, що період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами трудової книжки, тому позивач має очікування, що відповідач не може безпідставно і немотивовано втручатись у право особи на пенсію за віком у контексті зарахування періоду роботи в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік за один рік шість місяців, позаяк на позивача (який працював на постійній основі в районах Крайньої Півночі) поширюються пільги під час обчисленні стажу. ВІдповідач не обгрунтував обов`язку позивача про підтвердження саме страхового стажу довідкою з фонду без власного сприяння особі у перевірці / зясуванні таких обставин щодо обліку соціальних внесків у іншій країні.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник належав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідач не окреслив у спірному рішення факт наявного свідоцтва у позивача у взаємозв`язку із обов`язком роботодавця сплатити внески.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки для призначення пенсії важливі і страховий стаж і сума з якої сплачений ЄСВ, то відповідач покликаний сприяти у реалізації прав людини з урахуванням дотримання стандартів діяльності органів влади та принципів належного врядування під час розгляду звернень/заяв, у т.ч. через взаємодію з органами доходів і зборів, які адмініструють ЄСВ після 2013 року, а до цього адміністували соціальні внески органи ПФУ та з іншими країнами щодо обміну податковою інформацією. Відповідно до статті 106 Закону №1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, позаяк здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і належать обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. За змістом вищезазначених норм, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, відповідачі мають надати оцінку сумі сплачених соціальних внесків у спірний період та/або перевірити наявність заборгованості роботодавця, проте останнє не може слугувати підставою для не зарахування до страхового стажу періодів її роботи на такому підприємстві (узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17.07.2019 у справі № 144/669/1, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 27.05.2021 у справі №343/659/17).

Перевіряючи за критеріями частини 2 статті 2 КАС України індивідуальний акт, суд дійшов висновку про його протиправність, позаяк немотивовано і передчасно індивідуальним актом - рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області від 28.09.2022 № 03 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком за відсутності перевірки/сприяння у розрахунку страхового стажу з урахуванням періоду роботи в районах Крайньої Півночі та роз`ясненням дій про вжиття заходів для моделювання поведінки позивача з метою доведення/випралення розбіжностей у записах трудової книжки.

Суд використовує повноваження згідно з частиною 3, 4 статті 245 КАС України, обираючи спосіб захисту порушеного права, бере до уваги вимогу ефективності з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п.19 частини 1 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, що стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до постанови правління ПФУ 22.12.2014 № 28-2 (у редакції постанови правління ПФУ 21.12.2022 № 28-2) Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: забезпечує додержання підприємствами вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення. Головне управління Фонду має право: отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21.

Позивач не позбавлений права користуватись електронним кабінетом, використовувати ресурси офіційного сайту ПФУ, надавати відповідні довідки (ОК5) та вчиняти активні дії (у т.ч. за участі адвоката) з метою призначення пенсії. Суд виконує виключно функцію правосуддя і є органом судової гілки влади, то, за загальним правилом, не має право перебирати на себе повноваження, виконання яких покладено законодавством на органи виконавчої влади.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення порушеного права особи і вправі обрати найбільш ефективний спосіб захисту такого права, який відповідає характеру порушення з урахуванням обставин конкретної справи, однак, перебирання непритаманних суду повноважень суб?єкта владних повноважень неможливе за відсутності всіх умов, необхідних для втручання у дискреційні повноваження відповідного суб?єкта. Рішення, яке приймається суб?єктом владних повноважень у межах його дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає всім критеріям, що визначені частиною другою статті 2 КАС України (висновки ВС у справі №380/13558/21).

Суд дійшов висновку, що відповідач, ухвалюючи індивідуальний акт протиправно не продемонстрував сприяння у реалізації права позивача на соціальний захист - пенсійне забезпечення у контексті легітимних очікувань як складової майнового права - не роз`яснив Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу, що потребує виправлення, тому у контексті повноважень суду згідно частини 4 статті 245 КАС України (у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд під час зарахування стажу) належить зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області вирішити питання щодо перевірки спірних періодів роботи позивача відповідно до повноважень за Порядком 28-2 з урахуванням правової оцінки, наданої судом за встановлених обставин, оцінених доказів та доводів учасників позовні вимоги належить задовольнити частково, визнавши протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 28.09.2022 під час розгляду заяви позивача від 20.09.2022 щодо перевірки відомостей про страховий стаж набутий за кордоном з 06.04.2005 до 17.10.2005, з 15.03.2006 до 14.09.2006, з 13.03.2007 до 14.09.2007 та сприяти позивачеві ОСОБА_1 на підгрунті взаємодії з Головним управліннм Пенсійного фонду України в м. Києві та органами доходів і зборів шляхом забезпечення додержання підприємствами вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення у поясненні (усуненні, з`ясуванні) розбіжностей/неточностей за періоди роботи з 05.03.1993 до 04.02.1998, та з 06.04.2005 до 17.10.2005, з 15.03.2006 до 14.09.2006, з 13.03.2007 до 14.09.2007 із відображенням в системі персоніфікації відомостей про нарахований/сплачений ЄСВ.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 992,40 грн, позовні вимоги задоволено частково, наявні підстави для стягнення витрат зі сплати судового збору у сумі 496,20 грн.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 241-246, 250, 255, 258, 293, 295-297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 28.09.2022 №03 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву від 20.09.2022 ОСОБА_1 та прийняти мотивоване рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 496,20 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18000, ].

Судове рішення складене 07.03.2023.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА