Справа № 160/24132/21
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 березня 2023 року

м. Київ

справа №160/24132/21

адміністративне провадження № К/990/35702/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Гімона М.М., Яковенка М.М.,

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС" до ГУ ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022, позов ТОВ "МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС" задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 18.11.2021 № та № .

09.12.2022 ГУ ДПС подало до Верховного Суду касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 28.12.2022 касаційну скаргу ГУ ДПС залишено без руху, як таку, що подана без дотримання пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС): у касаційній скарзі не зазначена підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

На виконання ухвали Верховного Суду від 28.12.2022 ГУ ДПС подано уточнену касаційну скаргу, в якій підставою касаційного оскарження зазначило пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС. За змістом касаційної скарги ГУ ДПС доводить неправильне застосування (не застосування) судами першої та апеляційної інстанцій норм підпункту 134.1.1 пункту 134 статті 134, статей 185, 198 Податкового кодексу України (далі - ПК), статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» без врахування висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм у постановах від 25.09.2019 (справа №520/11437/18), від 28.10.2019 (справа №280/5058/18), від 14.01.2021 (справа №820/6564/17).

Доводи ГУ ДПС у касаційній скарзі щодо підстави касаційного оскарження фактично лежать у площині оспорювання правильності оцінки доказів судами першої та апеляційної інстанцій, на підставі якої встановлені обставини щодо придбання ТОВ "МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС" у ТОВ «АДЕНІУМ ПРОДАКШН», ТОВ «АКТІВАЙС», ТОВ «Торговий дім «АЛЬТІКА», ТОВ «АТАРИ-М», ТОВ «АТЛАНТ-КОНСТРУКШН», ТОВ «ЕРДО ГРУП», ТОВ «ПАЛАТІНС», ТОВ «ФІНАНС ПРОМОУШН» та ТОВ «ЛОУРЕН ПРОМ» послуг (послуг з технічного обслуговування обладнання) та товару.

Відповідно до положень пункту 1 частини четвертої статті 328, абзацу другого пункту 4 частини другої статті 330 КАС підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС, презумує неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права (та/або порушення норм процесуального права) без врахування висновку Верховного Суду щодо застосування цієї норми у подібних правовідносинах.

Вимога норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав) касаційного оскарження не обмежується вимогою щодо формального зазначення відповідного пункту частини четвертої статті 328 КАС, а стосується наявності (існування) відповідної підстави касаційного оскарження. Таке тлумачення норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС підтверджується положеннями частини першої статті 328 КАС щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у випадках, передбачених нормами КАС.

Однак, доводи ГУ ДПС щодо підстави касаційного оскарження лежать у площині оцінки доказів судами першої та апеляційної інстанцій та встановлення на їх підставі обставин у справі, а не у площині іншого застосування судами першої та апеляційної інстанції норм пункту 134.1.1 пункту 134 статті 134, статей 185, 198 ПК, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у порівнянні з висновками Верховного Суду, на які посилається ГУ ДПС у касаційній скарзі.

Також ГУ ДПС у касаційній скарзі наводить довід, що суд апеляційної інстанції порушив норми пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК та постанови Кабінету Міністрів України "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки" від 03.02.2021 №89, виснувавши, що контролюючий орган не був наділений повноваженнями здійснювати документальну планову перевірку ТОВ "МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС" в період дії мораторію на проведення таких перевірок, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК.

Верховний Суд у постанові від 22.02.2022 у справі №420/12859/21 виснував, що мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений нормами пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК; норма цього пункту щодо обмежень на проведення планових перевірок є чинною, її дія не зупинена. Виходячи зі змісту норми пункту 2.1 статті 2 ПК, зміни до Податкового кодексу України здійснюються виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків дії мораторію може бути здійснена виключно шляхом прямого внесення змін до ПК. Верховний Суд дійшов висновку, що за наявності суперечливих правових положень щодо дії мораторію на проведення перевірок у ПК і в постанові Кабінету Міністрів України «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» від 03.02.2022 №89, застосуванню підлягають положення ПК.

У постанові від 27.04.2022 у справі №140/1846/21 Верховний Суд також підтримав позицію про незастосування норм постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2022 №89 як такої, що змінила строки обмежень на проведення планових перевірок, встановлені пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК.

У постановах від 23.02.2023 у справі №160/20112/21, від 23.02.2023 у справі №600/1402/22-а, від 28.12.2022 у справі №160/14248/21, від 28.12.2022 у справі №420/22374/21, 28.10.2022 у справі №600/1741/21-а, від 12.10.2022 у справі № 160/24072/21, від 01.09.2022 у справі № 640/16093/21, Верховний Суд, застосовуючи висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 22.02.2022 у справі №420/12859/21, від 17.05.2022 у справі № 520/592/21, від 15.04.2022 у справі №160/5267/21, від 27.04.2022 у справі № 140/1846/21, від 06.07.2022 у справі №360/1182/21, констатував, що проведення податкової перевірки на підставі постанови Кабінету Міністрів України №89 (в умовах чинності норми пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК) є протиправним і тягне за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

При цьому Верховний Суд (зокрема, в постановах від 28.10.2022 у справі №600/1741/21-а, від 12.10.2022 у справі №160/24072/21) враховував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, і зазначив, що доводи про неправомірність дій контролюючого органу, а саме - невиконання норм ПК щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку, що така перевірка не породжує правових наслідків, та про визнання протиправними рішень, прийнятих за її результатами.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, зробленому в зазначеній у постанові, не йдеться про те, що підтвердження обґрунтованості висновків по суті виявлених порушень за результатами проведеної перевірки нівелює правове значення та наслідки всіх процедурних порушень, допущених контролюючим органом під час призначення та/або проведення перевірок. Разом з тим постанова Великої Палати Верховного Суду не містить визначення конкретних критеріїв, за яких допущені контролюючим органом процедурні порушення є такими, що впливають або об`єктивно можуть впливати на висновки, здійснені за наслідками перевірки. Відповідно, оцінка заявлених (виявлених) процедурних порушень здійснюється судом в кожній конкретній справі ( постанови Верховного Суду від 28.12.2022 у справі №160/14248/21, від 28.12.2022 у справі №420/22374/21).

В цих же постановах Верховний Суд дійшов висновку, що у подібних правовідносинах застосовними є висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18, ухваленої складом судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, відповідно до яких контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведенні перевірок, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

У розвиток зазначеного правового підходу до оцінки виявленого порушення щодо підстави для проведення перевірки Верховний Суд висловив позицію, що перевірка під час дії мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК, є такою, що не породжує правових наслідків, оскільки така перевірка не повинна була відбутися в силу закону.

Застосування у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 норм пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК та постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2022 № 89, що власне і було підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги ГУ ДПС та є однією з підстав для задоволення позову "МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС", відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах.

Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі №520/2098/19 підтримала усталену позицію Верховного Суду, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Така ж правова позиція була неодноразово викладена й у постановах Верховного Суду України, зокрема у постанові від 10.02.2016 у справі № 537/5837/14-а, де суд зазначив, що, керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС (у редакції, чинній на час прийняття судових рішень) загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України, а закон.

Відповідно, незмістовними є посилання ГУ ДПС на те, що ухвалою Верховного Суду від 23.12.2022 у справі №640/18314/21 зупинено дію рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2022 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022. Більш того, такі доводи не впливають на обґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції в оскаржуваній відповідачем постанові від 10.11.2022.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 333 КАС суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Керуючись статтями 248, 328, пунктом 6 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

СуддіЄ.А. Усенко М.М. Гімон М.М. Яковенко