Справа № 467/25/23
Суддя: Кірімова О. М.
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 467/25/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.03.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря Розмеріци О.В.,

представника позивача Сафронова Ю.І.,

представника відповідача Лобанової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Арбузинським районним судом Миколаївської області, представником позивача Сафроновим Юрієм Івановичем та представником відповідача Лобановою Оксаною Володимирівною з використанням власних технічних засобів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2023 року адвокат Сафронов Ю.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00002650 від 15.12.2022 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн. і закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що 27.12.2022 року засобами поштового зв`язку родичі позивача отримали Постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серія АА №00002650 від 15.12.2022 року.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу марки RENAULT PREMIUM 460 DXI, д/н НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 34000,00 грн. за те, що він начебто допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме загальної маси транспортного засобу на 25,1% (10.057 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 11,2% (1.297 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 14,7% (3.539 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на строєні осі 24,0 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Вважає оскаржувану постанову Держаної служби України з безпеки на транспорті протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначене мотивує тим, що у відповідності до ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несе автомобільний перевізник.

Відповідно до ст. 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені зокрема ч. 2 ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе належний користувач транспортного засобу, відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ст. 1 "Правил дорожнього руху України" власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи.

Законом чітко встановлено перелік документів, які дозволяють контролюючим органам встановити особу перевізника.

Так ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено: «Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством».

Форма, а також визначення товарно-транспортної накладної встановлені Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими Наказом Мінтрансу України від 14.10.1997р. за № 363.

У відповідності до затвердженої вищезазначеними Правилами форми товарно-транспортної накладної, вона містить графу в якій зазначається автомобільний перевізник.

Згідно товарно-транспортної накладної № 630659 від 18.10.2022 року, яка використовувалась під час спірного перевезення вантажу, видно що автомобільним перевізником під час спірного перевезення вантажу був ФОП « ОСОБА_2 ». Тобто взагалі інша особа. При цьому водієм згідно тієї ж накладної визначений також ОСОБА_3 , якому позивач перед вступом нас службу залишив транспортний засіб на зберігання.

При цьому, сам позивач з травня 2022 року перебуває в лавах Збройних Сил України. Отже в жовтні 2022 року він не міг допускати рух будь-якого транспорту, оскільки його не було на території Миколаївської області з травня 2022 року, а значить в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення.

Отже, оскільки в даному перевезенні вантажу 18.10.2022 року транспортний засіб позивача використовувала інша особа, притягнення позивача до відповідальності в якості перевізника за порушення законодавства в сфері автомобільного транспорту та визначення йому грошових зобов`язань є протиправним.

При цьому власник транспортного засобу в даному випадку не може відповідати за внесення інформацію про ОСОБА_3 в якості належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, оскільки, відповідно до Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, здійснюється в сервісному центрі МВС за заявою належного користувача. Окрім того, позивач не залишав ОСОБА_3 транспортний засіб для користування, мова йшла лише про зберігання, що не вимагало внесення відомостей до будь-яких реєстрів.

Отже, у позивача відсутня вина, як один з елементів такого складу, що виключає можливість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо факту перевищення вагових параметрів транспортним засобом позивача та оформлення оскаржуваної постанови зазначає, що порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі затверджений Постановою КМУ № 1174 від 27.12.2019 року (далі порядок 1174).

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Зазначає, що для правильного застосування до транспортного засобу нормативних вагових параметрів, застосовуються параметри зазначені в пп. б, в п. 22.5 Правил дорожнього руху.

До характеристик, які впливають на віднесення транспортного засобу до великовагових транспортних засобів відноситься тип автомобілю (тягач чи ні), тип напівпричепу (контейнеровоз чи ні), кількість осей, відстань між осями транспортного засобу тощо.

Згідно оскаржуваної постанови встановлено. що прилад зафіксував лише транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM 460 DXI, д/н НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 та перевищення загальної маси транспортного засобу на 25,1% (10.057 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 11,2% (1.297 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 14,7% (3.539 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на строєні осі 24,0 тон.

Зазначає, що відповідачем невірно визначено параметри транспортного засобу, зазначені в пп. б, в п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Так. транспортний засіб RENAULT PREMIUM 460 DXI, д/н НОМЕР_1 , сам по собі не може перевозити взагалі будь-який вантаж, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є тягачем.

Отже прилад не зафіксував другий транспортний засіб за допомогою якого перевозився вантаж - напівпричіп марки KOEGEL S24, д/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 є ще й контейнеровозом.

Наявність цього напівпричепу під час перевезення також підтверджується товарно-транспортною накладною № 630659 від 18.10.2022 року.

Тобто відповідач не визначив якими саме транспортними засобами (за типом) здійснювалося перевезення вантажу, що очевидно призвело до неправильного визначення відповідачем в постанові нормативно-вагових параметрів загальної маси транспортних засобів на рівні 40 тон., оскільки до транспортних засобів позивача, як до двовісного автомобілю (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом)повинні застосовуватися нормативно-вагові параметри загальної маси транспортного засобу у 42 тони.

Таким чином показники правопорушення, що зафіксовані в автоматичному режимі не є доведеними, як зазначено в постанові.

Крім того, зазначає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови також повинен був застосувати похибку у 2 відсотки, яка встановлена Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими Постановою КМУ № 30 від 18.01.2001 року.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 17 Порядку № 1174 визначено, що у постанові про накладення адміністративного і стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

В той же час ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за якою позивача було притягнуто до відповідальності накладення штрафу передбачено лише починаючи з 5%, що навіть без врахування похибки виключає в його діях склад та подію адміністративного правопорушення.

Окрім того, оскільки відповідач під час автоматичного зважування не ідентифікував інший транспортний засіб та не відобразив його в оскаржуваній постанові ним були порушені вимоги щодо оформлення самої постанови.

Відповідно до додатка 1 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року № 512 в частині «Установив (ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має міститися, в тому числі, наступна інформація: (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), а також: (суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги).

Однак, оскаржувана постанова не відповідає вимогам зазначеної Інструкції, оскільки не містить марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу, його типу як транспортного засобу, повної маси транспортних засобів, ширини, висоти, довжини тощо.

Тобто сама постанова не містить усіх необхідних даних та не дає можливості з`ясувати всі об`єктивні обставини справи та встановити достовірність викладеного у постанові факту порушення вимог законодавства.

Враховуючи викладене, очевидним є те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є склад правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність. За такого з оскаржуваної Постанови не вбачається належних і допустимих доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність у діях позивача об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Від представника відповідача до судового засідання надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вказаний відзив мотивувала тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія АА № 00002650 від 15.12. 2022 року встановлено, що 18.10.2022 року о 22 год. 22 хв., за адресою М-04, км 186+337, Дніпропетровська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULT PREMIUM 460 DXI, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 25.1% (10.057 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 11.2% (1.297 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 14.7% (3.539 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони та відстані між осями понад 1,3м до 1,4м, за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушення зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 20, WAGA-WIM35, № 7 Серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії** № UA.TR.113-0619/05F-21 до 22-07-2022 року.

Згідно статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, відповідно до пункту 22.5 ПДР України, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують параметри зазначені у вказаному пункті ПДР.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (далі - Правила № 30).

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами "б" та "в" цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Відповідно до пункту 3 Правил № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року № 1174 (далі - Порядок № 1174).

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт.

При цьому, система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі унеможливлює механічне втручання в роботу системи.

Ряд відомостей, які враховуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення надаються з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, ведення якого здійснюється уповноваженими посадовими особами Головного сервісного центру МВС.

Згідно пункту 3 Розділу II Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів (надалі - ЄДРТЗ), затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2020 № 779 (надалі - Порядок 779), до ЄДРТЗ вноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично- дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби.

У відповідності до пункту 4 Розділу II Порядок 779, внесення до ЄДРТЗ інформації про об`єкти обліку здійснюється в разі, зокрема, державної реєстрації транспортного засобу; перереєстрації транспортного засобу; зняття з обліку транспортного засобу; внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу; передачі права користування та/або розпорядження транспортним засобом іншій особі з видачею тимчасового реєстраційного талона.

Пунктом 1 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до ЄДРТЗ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року № 1197 (надалі - Порядок 1197) визначає, що цей Порядок визначає процедуру внесення до ЄДРТЗ відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Пунктами 30, 31 та 32 Порядку внесення відомостей про належного користувача, визначено порядок внесення відомостей про належного користувача, який користується транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички).

За відсутності відомостей про належного користувача у ЄДРТЗ, уповноваженій посадовій особі Відповідача, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надаються відомості про особу за якою зареєстрований транспортний засіб.

Внесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу є виключно правом особи, уповноваженої на подання відповідної заяви в порядку, передбаченому Порядком № 1197.

При цьому, невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення викликає автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб (Позивача) або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований.

Враховуючи вищезазначене, на момент винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в розумінні Порядку внесення відомостей про належного користувача, в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів були відсутні, у зв`язку з чим до адміністративної відповідальності за порушення частини другої статті 132-1 КУпАП притягнуто власника транспортного засобу - Позивача.

Твердження позивача, що відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність має нести перевізник безпідставні, оскільки вказаною статтею регулюється застосування адміністративно-господарських штрафів за наслідками рейдової перевірки на дорозі, а не адміністративних за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за наслідками виявлення порушення технічними засобами в автоматичному режимі.

Статтею 279-7 КУпАП передбачені випадки звільнення від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті - якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: - така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; - особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Позивачем не надано жодних доказів, що підтвердили б існування вищезазначених підстав для звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 1174, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Позивачем вказується про невідповідність оскаржуваної постанови додатку 1 до Інструкції 512 в частині «Установив (-ла)», однак, позивачем не враховано, що наведена ним редакція додатка 1 до Інструкції 512 діяла до 10.06.2022 року - дня набуття чинності наказу Міністерства інфраструктури України № 324 від 14.05.2022 року «Про внесення змін до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі».

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 вказаного наказу додаток 1 до Інструкції 512 було викладено в новій редакції і в частині «Установив (-ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі має міститися інформація про марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу.

Відповідно оскаржуваної постанови зафіксовано марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу RENAULT PREMIUM 460 DXI , ДНЗ НОМЕР_1 ; кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3700 мм, 2-3: 5750 мм, 3-4: 1300 мм; 4-5: 1320 мм; навантаження на вісь 1 - 7600 кг, 2 - 15234 кг, 3 - 11222 кг, 4 - 11003 кг; 5 - 10560 кг; загальна маса - 55619 кг.

Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу,як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT).

Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.

Таким чином, встановлено перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України перевищення: загальної маси транспортного засобу на 25.1% (10.057 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Відповідно до статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тому в постанові штраф застосовано за перевищення загальної маси транспортного засобу.

Таким чином, оскаржувана постанова відповідає усім вищенаведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку № 1174, а отже, зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Відтак, уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.

В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначено виміряні, з урахуванням похибки, вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Зазначила, що технічний засіб фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідає вимогам встановленим чинним законодавством України, що підтверджується копіями сертифікатів перевірки типу, копіями сертифікатів відповідності.

Щодо посилання представника позивача на те, що під час фіксації події адміністративного правопорушення використовувався саме контейнеровоз, а не напівпричіп зазначила наступне.

Твердження Позивача, що не було зафіксовано напівпричіп і тягач, який вказаний в оскаржуваній постанові не має 5 осей не відповідають дійсності, оскільки як видно з фотографій та інформаційної картки автоматичного пункту габаритно-вагового контролю транспортний засіб RENAULT PREMIUM 460 DXI, ДНЗ НОМЕР_1 , був зафіксований саме з напівпричіпом (це видно також по кількості вказаних в інформаційній картці осей і вазі оскільки сам тягач має вагу меншу вказаної) і при розрахунках враховувалась і його вага.

Наказом Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року № 363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» дано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів.

Відповідно до п. 17.2-17.5 Наказу міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» передбачено, що забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням. Відсутність контейнеру підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення.

Відповідно до п. 17.9 Наказу міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору - на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору.

Саме договір про перевезення вантажів контейнером є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом, а не товарно-транспортна накладна, подана позивачем.

Таким чином позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм, тому фактична маса транспортного засобу повинна бути не більше 40 т, а навантаження на здвоєнні осі - не більше 16 тон.

Таким чином, дії відповідача під час формування постанови є законними та такими, що відповідають вимогам статті 19 Конституції України.

Позивачем не наведено жодних належних та допустимих, достатніх доказів на спростування позиції відповідача, якою він керувався при притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, просив суд про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на підставі виклеєні у відзиві на позовну заяву. Крім того, додала що позивачем не надано доказів того, що він керував транспортним засобом з напівпричепом-контейнеровозом. На відеодоказу доведено факт того що він керував транспортним засобом з напівпричепом, який не є контейнеровозом. Якби подія відбулась вдень, то було б чітко видно транспортний засіб, однак в даному випадку цього не видно. Крім того, зазначила що незалежно від виду причепу, який використовувався позивачем при перевезенні, мало місце порушення перевищення ваги. У разі доведення використання при перевезенні контейнеровозу, розмір призначеного штрафу був би меншим.

Вислухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Виходячи із змісту п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В розумінні ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення № 103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно пп. 15, 27 п. 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, вживає заходів щодо стягнення під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З огляду на викладене, Укртрансбезпека під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, а також є органом наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Статтею 5 Закону № 2344-ІІІ серед основних завдань державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту визначено створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ч. 14 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567(далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

У відповідності до копії постанови Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00002650 від 15.12.2022 року 18.10.2022 року о 22 год. 22 хв., за адресою М-04, км 186+337, Дніпропетровська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULT PREMIUM 460 DXI, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 25.1% (10.057 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 11.2% (1.297 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 14.7% (3.539 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони та відстані між осями понад 1,3м до 1,4м.,відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В зв`язку з зазначеним ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб RENAULT PREMIUM 460 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є спеціалізованим вантажним сідловин тягачем.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб KOEGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який є спеціалізованим напівпричепом н/пр-контейнеровозом.

Однак, представником позивача зазначається про те, що позивач з травня 2022 року перебуває в лавах Збройних Сил України.

Вказані обставини підтверджуються копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_1 № 119 від 12.05.2022 року, згідно якого ОСОБА_1 призваний під час мобілізації та з 12.05.2022року зарахований до списків військової частини НОМЕР_5 та копією довідки № 93/д/22 від 07.07.2022 року, згідно якої ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_5 , доданими до матеріалів позовної заяви.

У відповідності до копії товарно-транспортної накладної № 630659 від 18.10.2022 року, автомобіль РЕНО НОМЕР_1 , з причепом/напівпричепом KOGEL НОМЕР_2 , вид перевезень контейнерні перевезення, перевізник ФОП « ОСОБА_2 », водій ОСОБА_3 , в с. Майське Синельниківського району Дніпропетровської області завантажено пшеницею в 27 біг-бегах (контейнер 257654) загальною вагою 27 тон та маса брутто становила 42 тони 80 кг.

Представник позивача зазначає про те, що позивач не залишав ОСОБА_3 транспортний засіб для користування, а лише для зберігання, що не вимагало внесення відомостей до будь-яких реєстрів. За такого власник транспортного засобу не може відповідати за внесення інформацію про ОСОБА_3 в якості належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Оскільки в перевезенні вантажу 18.10.2022 року транспортний засіб позивача використовувала інша особа, притягнення позивача до відповідальності в якості перевізника за порушення законодавства в сфері автомобільного транспорту та визначення йому грошових зобов`язань є протиправним, а відсутність вини позивача виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених ст. 279-7 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили:

така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затверджений постановою КМУ від 14.11.2018 оку № 1197 (Порядок 1197), що був чинний на час виникнення спірних правовідносин, визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Пунктом 2 Порядку 1197 передбачено, що належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до ст. 14-2 КУпАП несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відтак, у разі відсутності даних про належного користувача транспортного засобу адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах) несе особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Враховуючи наведене та те, що позивач є власником транспортного засобу RENAULT PREMIUM 460 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та відсутність відомостей про належного користувача транспортного засобу в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів на час вчинення адміністративного правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також те, що інші особи не звертались до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що відповідальність має нести позивач у справі.

Крім того, представник позивача зазначає, що оскільки відповідач під час автоматичного зважування не ідентифікував інший транспортний засіб та не відобразив його в оскаржуваній постанові ним були порушені вимоги щодо оформлення самої постанови.

Так, зазначає, що відповідно до додатка 1 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року № 512 в частині «Установив (ла)» постанови має міститися, в тому числі, інформація: (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), а також: (суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги).

В зв`язку з зазначеним, вважає що оскаржувана постанова не відповідає вимогам зазначеної Інструкції, оскільки не містить марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу, його типу як транспортного засобу, повної маси транспортних засобів, ширини, висоти, довжини тощо. Тобто постанова не містить усіх необхідних даних та не дає можливості з`ясувати всі об`єктивні обставини справи та встановити достовірність викладеного у постанові факту порушення вимог законодавства.

Суд звертає увагу на те, що редакція додатка 1 до вказаної інструкції, на яку посилається представник позивача, діяла до 10.06.2022 року.

З 10.06.2022 року набув чинності наказ Міністерства інфраструктури України № 324 від 14.05.2022 року «Про внесення змін до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі» відповідно до п.п. 3 п. 1 якого додаток 1 до вказаної інструкції було викладено в новій редакції

Так, після внесення змін до вказаної інструкції, з 10.06.2022 року в частині «Установив (-ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі має міститися інформація про: марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу.

Таким чином, посилання представника позивача на невідповідність оскаржуваної постанови вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, не може бути взято до уваги в якості підстав позовних вимог, оскільки таке не відповідає змісту вказаної інструкції.

Крім того, представник позивача посилається на п. 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року № 1174 (Порядок № 1174), згідно якого у постанові про накладення адміністративного і стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Зазначає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови також повинен був застосувати похибку у 2 відсотки, яка встановлена Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року.

За такого, вважає що показники правопорушення, що зафіксовані в автоматичному режимі не є доведеними, як зазначено в постанові.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, технічним засобом WIM 20.WAGA-WIM35 № 7 в автоматичному режимі зафіксовано вагу автомобіля RENAULT PREMIUM 460 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Так, фактично зафіксована загальна маса вказаного транспортного засобу становила 55619 кг., а виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу становили загальну масу 50057,1 кг.

Таким чином, оскаржувана постанова містить як відомості про фактично зафіксовану загальну масу вказаного транспортного засобу так і масу транспортного засобу з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу.

Отже, перевищення вагових параметрів транспортного засобу, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу,як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT).

Представником відповідача, на підтвердження відповідності технічного засобу фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі встановленим вимогам, надано копії: сертифікатів відповідності приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA»), заводський № 7, розташованого на автомобільній дорозі М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине, км. 186+337, сертифікатів перевірки типу підсистеми ідентифікації транспортних засобів ANPR-WIM35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA»), експертного висновку автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA».

Представником позивача також зазначено, що відповідачем невірно визначено параметри транспортного засобу, зазначені в пп. б, в п. 22.5 Правил дорожнього руху, оскільки транспортний засіб RENAULT PREMIUM 460 DXI, д/н НОМЕР_1 , є тягачем та здійснював перевезення у складі напівпричіпу марки KOEGEL S24, д/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 є контейнеровозом.

За такого, вважає що відповідач не визначив якими саме транспортними засобами (за типом) здійснювалося перевезення вантажу, що призвело до неправильного визначення відповідачем в постанові нормативно-вагових параметрів загальної маси транспортних засобів на рівні 40 тон., оскільки до транспортних засобів позивача, як до двовісного автомобілю (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом)повинні застосовуватися нормативно-вагові параметри загальної маси транспортного засобу у 42 тони.

Як зазначається представником відповідача, наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» дано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів.

У відповідності до вимог зазначеного наказу, універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Представник відповідача вважає, що позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням, а відсутність контейнеру підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення.

Крім того, зазначила, що відповідно до п. 17.9 Наказу міністерства транспорту України № 363, приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору - на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору. Саме договір про перевезення вантажів контейнером є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом, а не товарно-транспортна накладна, подана позивачем.

Посилаючись на вказані норми наказу, вважає, що позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм, тому фактична маса транспортного засобу повинна бути не більше 40 т, а навантаження на здвоєнні осі - не більше 16 тон.

Як зазначено представником відповідача у відзиві на позовну заяву стягнення накладено на позивача з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тому в постанові штраф застосовано за перевищення загальної маси транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси для комбінованих транспортних засобів на автомобільних дорогах державного значення: для двовісного автомобіля (тягача) з двовісним напівпричепом 36 тон; двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом 40 тон; трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 тон; двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 тон; трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 тон.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб RENAULT PREMIUM 460 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є спеціалізованим вантажним сідловин тягачем, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та транспортний засіб KOEGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який є спеціалізованим напівпричепом н/пр-контейнеровозом, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

У відповідності до скріну екранів перегляду зафіксованої події та фотографій транспортного засобу, доданих представником відповідача до відзиву на позовну заяву, на посту М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине, км. 186+337 (WAGA-WIM35, № 7) зафіксовано автомобіль RENAULT, білого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 , з причепом, а також відомості по кількість осей автомобіля, відстань між ними, навантаження на кожну з осей та загальну вагу автомобіля.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторонаповинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справахпро протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноваженьобов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Аналізуючи надані сторонами докази, у суду відсутні підстави вважати, що транспортний засіб RENAULT PREMIUM 460 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час здійснення перевезень та фіксації його технічним засобом WIM 20.WAGA-WIM35 № 7, використовував інший напівпричіп ніж належить позивачу, оскільки скрін екранів перегляду зафіксованої події та фотографії транспортного засобу не містять зображення реєстраційного номеру напівпричіпу, є чорно-білими та низької якості, а сама подія зафіксована у темну пору доби, що не дає змогу суду однозначно ідентифікувати використовуваний при перевезенні напівпричіп.

За такого суд вражає, що у спірних правовідносинах разом з транспортним засобом RENAULT PREMIUM 460 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , використовувався саме транспортний засіб KOEGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який є спеціалізованим напівпричепом н/пр-контейнеровозом, про що зазначається у позовній заяві та не спростовано доказами, наданими представником відповідача.

В зв`язку з зазначеним, суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідачем мали бути застосовані вимоги п. 22.5 ПДР України, згідно яких параметри фактичної маси для комбінованих транспортних засобів на автомобільних дорогах державного значення для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра становить 42 тони.
Щодо посилання представника позивача на товарно-транспортну накладну № 630659 від 18.10.2022 року, згідно якої автомобіль РЕНО НОМЕР_1 , з причепом/напівпричепом KOGEL НОМЕР_2 , завантажено пшеницею в 27 біг-бегах (контейнер 257654) загальною вагою 27 тон та маса брутто становила 42 тони 80 кг., що виключає склад адміністративного правопорушення, суд вважає що така не є первинним документом, що підтверджує вагові параметри транспортного засобу, а сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Таким чином, у відповідності до матеріалів справи, суд вважає, що фактична вага транспортного засобу RENAULT PREMIUM 460 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з напівпричепом, який використовувався у вантажних перевезеннях становила 55619 кг., що зафіксовано, технічним засобом WIM 20.WAGA-WIM35 № 7.

Щодо посилання представника відповідача на п. 17.2-17.5 Наказу міністерства транспорту України № 363 згідно яки забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів, суд не бере таке до уваги, оскільки таке не стосується предмету розгляду даної справи.

Частиною 2 ст. 132-1 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Як зазначається представником відповідача, для розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами використовується наступна формула: *% перевищення = ((Хфакт ? Хнорм ? похибка пристрою)/Хнорм)*100%, де

Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр);

Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до п. 22.5 ПДР.

Похибка пристрою - регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134- 1:2010, помножена на Х факт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, а саме використанні під час здійснення перевезень контейнеровозу, параметри фактичної маси якого у відповідності до вимог п. 22.5 ПДР України не мають перевищувати 42 тони, з використанням зазначено формули, вбачається перевищення нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу RENAULT PREMIUM 460 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом н/пр-контейнеровозом KOEGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на 19.18 % (8057.1 тон) (% перевищення = ((55619кг - 42000кг) -10%*55619 кг)/42.000кг)*100% = 19,18%.

В зв`язку з зазначеним, суд вважає, що у спірних правовідносинах транспортним засобом RENAULT PREMIUM 460 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , мало місце порушення вимог п. 22.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Однак, при винесенні оскаржуваної постанови, з урахуванням встановлених обставин, посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті невірно застосовано санкцію ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у виді двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в зв`язку з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, оскільки таке фактично становило 19.18%.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заявубез задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення такої особи до адміністративної відповідальності, або органу, який розглядає скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень КУпАП.

В постанові Верховного Суду від 31.10.2019 року у справі № 266/3228/16-а зазначено, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є виключною компетенцією уповноваженого органу. В даній справі таким уповноваженим органом є Державна служба України з безпеки на транспорті

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що при здійсненні перевезення вантажу транспортним засобом, який належить позивачу, мало місце порушення вимог п. 22.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, однак при визначенні міри стягнення позивачу невірно застосовано розмір санкції, передбаченої ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а також з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 на новий розгляд до компетентного органу, а саме до Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст. 2,19, 20, 192, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати протиправно в частині призначеного адміністративного стягнення та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00002650 від 15.12.2022 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн., та надіслати справу про адміністративне правопорушення, на новий розгляд до Державної служби України з безпеки на транспорті.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складений 10 березня 2023 року.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова