Справа № 420/13578/22
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/13578/22

Категорія: 105000000 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:04.11.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "СПМК-17" звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу (далі ПВВО) Одеської області Колечка Д.М. про визнання протиправною та скасування постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №65275221, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. 12 вересня 2022 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що рішенням Господарського суду Одеської області від 27 листопада 2019 року задоволено позовну заяву ТОВ "Альянс Енерго Трейд" до ТОВ "СПМК-17" про стягнення заборгованості. Стягнуто з ТОВ "СПМК-17" на користь ТОВ "Альянс Енерго Трейд" заборгованість у розмірі 47 964 230 грн. 83 коп., пеню у розмірі 5 157 713 грн. 28 коп., 3% річних у розмірі 448 980 грн. 58 коп., інфляційні втрати у розмірі 66 728 грн. 70 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 672 350 грн.

До моменту відкриття виконавчого провадження, рішення Господарського суду Одеської області від 27 листопада 2019 року боржником виконано у добровільному порядку, а саме сплачено основну суму боргу у розмірі 47 964 230,83 грн. 26 квітня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. відкрито виконавче провадження за №65275221 з виконання наказу №916/2163/19 виданого 27 грудня 2019 року, на суму стягнення 54 310 003, 39 грн. Після чого постановою від 05 травня 2021 року виправлено суму на стягнення на 6 345 772,56 грн. У день відкриття провадження, 26 квітня 2021 року виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою встановлено мінімальні витрати у розмірі 2 000 грн.

14 червня 2021 року постановою приватного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника описано та накладено арешт на майно боржника.

12 вересня 2022 року приватним виконавцем винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №65275221, якою встановлено загальну сума додаткових витрат: 1 382 000 грн.

ТОВ "СПМК-17" вважає постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 12 вересня 2022 року протиправною та такою що підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав; 08 вересня 2022 року ухвалою Господарського суду Одеської області, яка набирає законної сили негайно після її оголошення, відстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27 листопада 2019 року у справі №916/2163/19 (Реєстраційний номер виконавчого провадження: 65275221) терміном на 1 рік. Відразу після отримання зазначеної ухвали, 08 вересня 2022 року ТОВ "СПМК-17" звернулося до приватного виконавця Колечко Д.М. з заявою про зупинення виконавчого провадження. Заяву було скріплено кваліфікованим електронним підписом керівника відповідача, та долучено до заяви сканкопію та електронний примірник ухвали від 08 вересня 2022 року у справі №916/2163/19. На підтвердження надаємо копію вихідного листа, направленого на офіційну електронну пошту підприємства, вкладені файли, протоколи перевірки електронного підпису. (При необхідності, відповідач може забезпечити надання оригіналів електронних доказів, шляхом демонстрування листів з додатками безпосередньо з електронної скриньки), з якого вбачається, що 08 вересня 2022 року.

Боржник надіслав виконавцю ухвалу про відстрочення виконання рішення суду, відповідно ще 08 вересня 2022 року виконавець довідався про відстрочення виконання рішення суду і в той самий у нього виник обов`язок зупинити фактичне вчинення виконавчих дій. Навіть, якщо допустити, що виконавець не мав фізичної змоги скласти постанову про зупинення, це не надає йому права до моменту винесення постанови вчиняти жодних виконавчих дій. Тобто, єдине що міг вчинити виконавець з моменту проголошення ухвали суду про відстрочення це винести постанову про зупинення виконавчого провадження. Положеннями ст. 235 ГПК України передбачено, що ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. За приписами п.6 ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Отже, всупереч вимогам п.6 ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., не виніс негайно постанову про зупинення виконавчих дій, натомість здійснював подальші незаконні дії з примусового виконання.

Крім того, позивач вважає, що постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки в постанові містяться завищені, необґрунтовані суми витрат та суми мінімальних витрат.

17 жовтня 2022 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ТОВ "СПМК-17" до ПВВО Одеської області Колечко Д.М. про визнання протиправною та скасування постанови №65275221 від 12 вересня 2022 року.

24 жовтня 2022 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання ПВВО Одеської області Колечка Д.М. про закриття провадження у справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року провадження в адміністративній справі за позовною заявою ТОВ "СПМК-17" до ПВВО Одеської області Колечко Д.М. про визнання протиправною та скасування постанови №65275221 від 12 вересня 2022 року закрито.

Роз`яснено позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

В апеляційній скарзі ТОВ "СПМК-17" ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- скарга ТОВ "СПМК-17" у рамках справи №916/2163/19 була подана до суду, що ухвалив відповідне судове рішення, на протизаконні дії приватного виконавця під час виконання рішення суду, винесеного у вказаній справі. З наданої копії скарги та пояснень позивача чітко вбачається, що предмет і підстави адміністративного позову та скарги на дії виконавця відрізняються. Дійсно, дії виконавця, що оскаржуються у господарському процесі, впивають на права та обов`язки сторін виконавчого провадження, оскільки вони стосуються безпосереднього виконання рішення суду, зокрема: винесення постанов про скасування арештів, складення актів реалізації майна. Предметом і підставами скарги ТОВ "СПМК-17" є протиправна бездіяльність виконавця, яка полягає у фактичному вчиненні виконавчих дій у той час, як виконавець був зобов`язаний зупинити виконавче провадження після винесення ухвали суду про відстрочення виконання рішення суду у справі №916/2163/19, відповідно всі постанови виконавця (крім постанови про зупинення виконавчого провадження), винесені після оголошення Ухвали Господарського суду Одеської області від 08 вересня 2022 року у справі №916/2163/19 є недійсними. У той же час предметом адміністративного спору є безпосередньо незаконні дії виконавця, які стосуються нарахуванню додаткових витрат, і підлягають оскарженню виключно у адміністративному порядку. Підстави адміністративного позову звісно включають опис обставин, який частково кореспондується зі змістом скарги в господарському процесі, що є цілком зрозумілим, тому що це одне провадження. Але скарга до господарського суду не містить викладення обставин, які стосуються підстав нарахування додаткових витрат, у тому числі щодо кола правовідносин за видами та розмірами витрат виконавчого провадження, які були затверджені наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2830/5 та правовідносин, які регулюються наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 10 жовтня 2013 року №967/1218/869 "Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках)", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2013 року за №1887/24419". Отже, господарський суд, який розглядав справу по суті, здійснить перевірку законності дій/бездіяльності виконавця в межах виконання рішення суду, що стосується інтересів сторін виконавчого провадження (стягувача і боржника), що не призведе до вирішення спору та відновлення порушеного права Позивача в частині порядку нарахування додаткових витрат виконавчого провадження;

- відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України від 02 червня 2016 року №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403-VIII), рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Тобто, наведена норма Закону встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця, а саме: щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства (вказана позиція викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 06 червня 2018 року у справі №127/9870/16-ц, від 07 лютого 2019 року у справі №927/769/16, від 27 березня 2019 року у справі №910/5809/15-г). Також, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 жовтня 2019 року по справі №1940/1957/18 (провадження №11-608апп19) викладена правова позиція, що вищезазначені правові норми у контексті вирішення питання юрисдикційної належності позову щодо оскарження постанови приватного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, віднесено до юрисдикції адміністративних судів. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної суми винагороди, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ТОВ "СПМК-17", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №65275221, винесена приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. 12 вересня 2022 року під час примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області у справі №916/2163/19, є складовою процесу виконання судового рішення.

Суд першої інстанції, з огляду правову позицію Великої Палати Верховного Суду дійшов висновку, що скарги на рішення, дії та/або бездіяльність ВДВС, здійснені в порядку контролю за рішеннями, діями, або бездіяльністю державного виконавця щодо виконання рішення суду підлягає розгляду за юрисдикцією того суду, що ухвалив відповідне судове рішення.

Суд першої інстанції вважав за необхідне зазначити, що ТОВ "СПМК-17" подано скаргу до Господарського суду Одеської області, в якій крім іншого також просить скасувати постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 12 вересня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27 вересня 2022 року по справі №916/2163/19 прийнято скаргу ТОВ "СПМК-17" на бездіяльність приватного виконавця у справі до розгляду.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем обрано належний спосіб оскарження постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №65275221 винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. 12 вересня 2022 року, а саме подання скарги до Господарського суду Одеської області.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі п.7 ч.1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч.1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в порядку якого розглядається визначена категорія справ.

Особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, приватного виконавця врегульовано ст. 287 КАС України, частиною першою якої передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За змістом п.5 ч.1 ст. 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Отже, постанова про стягнення додаткових витрат виконавчого провадження є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців чи приватних виконавців.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначених нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом №1404-VIII.

Згідно із ч.2 ст. 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Закон №1404-VIII встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням наведених правових норм та у контексті вирішення питання юрисдикційної належності позову щодо оскарження постанови приватного виконавця про стягнення з боржника додаткових витрат виконавчого провадження, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №320/7888/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі №906/515/17, від 16 жовтня 2019 року у справі №1940/1957/18.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної суми винагороди, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні за змістом правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 23 червня 2020 року у справі №705/1804/13-ц (провадження №14-566цс19), від 19 лютого 2020 року у справі №382/389/17 (провадження №11-1009апп19), від 18 грудня 2019 року у справі №344/21436/18 (провадження №14-596цс19), 09 жовтня 2019 року у справі №758/201/17 (провадження №14-468цс19), від 21 серпня 2019 року у справі №1915/1868/2012 (провадження №14-353цс19), від 16 січня 2019 року у справі №279/3458/17-ц (провадження №14-543цс18), від 17 жовтня 2018 у справі № 826/5195/17 (провадження №11-801апп18), від 28 листопада 2018 року у справі №2-01575/11 (провадження №14-425цс18), від 20 вересня 2018 року у справі №821/872/17 (провадження №11-734апп18), від 06 червня 2018 року у справі №921/16/14-г/15 (провадження №12-93гс18), від 06 червня 2018 року у справі №127/9870/16-ц (провадження №14-166цс18), а також Верховним Судом у постанові від 24 вересня 2020 року у справі №640/20165/18 тощо.

Колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що судом першої інстанції не вірно розтлумачено правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №1940/1957/18, оскільки наведені висновки Великої Палати Верховного Суду свідчать прямо протилежне зазначеному судом першої інстанції.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що спір у цій справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а тому ухвала про закриття провадження в адміністративній справі підлягає скасування та направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, при вирішені спірного питання, порушені норми процесуального права, а також висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим судове рішення, відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст. 320 КАС України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, ч.ч.2, 3 ст. 312, ч.4 ст. 320, ст.ст. 321, 322, 325, ч.2 ст. 328, ст. 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17".

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року скасувати.

Справу №420/13578/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 березня 2023 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.