Справа № 640/22046/22
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

07 березня 2023 року м. Київ № 640/22046/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Головенко О.Д., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» до Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут", Виконавчого комітету Львівської міської ради та Галицької районної адміністрація Львівської міської ради про визнання недійсними та скасування розпоряджень, ордерів, свідоцтва,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Надра України» з позовом до Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут", Виконавчого комітету Львівської міської ради та Галицької районної адміністрація Львівської міської ради та просить суд визнати незаконними та скасувати:

розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №1181 від 25.10.2000;

рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №137 від 06.04.2001;

розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 894 від 12.07.2001;

розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 301 від 29.03.2004, а саме п. 5 та п. 7 розпорядження в частині прийняття рішення щодо оформлення ордерів на квартири №3-4 будинку №8 на пл. Міцкевича в м. Львові;

визнати недійсними ордери на житлове приміщення: квартиру № 3 від 17.05.2004 № 003097, квартиру № 4 від 17.05.2004 № 003099, видані Галицькою районною адміністрацією м. Львова;

визнати недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно: серії САА № 765370 від 15.07.2004, серії САА № 0112712 від 30.08.2004, видані Львівським відділенням Українського державного геологорозвідувального інституту.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Cловосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, не передбаченої законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Також, за визначенням п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Ключовим для визначення юрисдикції спору є суть інтересу позивача у цій справі.

Предметом спору є визнання незаконним та скасування розпорядження голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 25.10.2000 № 1181, яким затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району про технічну можливість перепланування нежитлових приміщень на площі Міцкевича з подальшим використанням під житло.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 06.04.2001 №137 затверджено вказане вище розпорядження № 1181 про технічну можливість переобладнання нежитлових приміщень у будинку № 8 під дві житлові квартири з присвоєнням номерів квартир 3, АДРЕСА_1 та надано дозвіл Львівському відділенню Українського державного геологорозвідувального інституту на переобладнання спірних приміщень під дві житлові квартири, а після переобладнання вважати ці приміщення житловими.

Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 12.07.2001 № 894 затверджений акт технічної комісії про готовність до експлуатації квартир № 3, № 4, утворених в результаті переобладнання на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 06.04.2001 №137.

В подальшому, на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 29.03.2004 № 301 видані ордера на житлові приміщення № 003097 на право зайняття житлового приміщення в квартирі № 3 та ордер № 003099 на право зайняття житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_1 .

На підставі розпоряджень Львівського відділення Українського державного геологорозвідувального інституту від 08.07.2004 № 05/679, № 05/678, від 08.07.2004 квартири приватизовано відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 15.07.2004, серії НОМЕР_2 від 30.08.2004.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що вищезазначені акти є незаконними та порушують його право власності, оскільки адміністративна будівля № 8 на пл. Міцкевича разом з іншим майном ДГП «Західукргеологія» є його власністю, а зазначене вище нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_2 незаконно вибули із власності позивача внаслідок проведення незаконного переобладнання, перепланування та ремонту. А видані ордери на вказані житлові приміщення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно видані з порушенням вимог законодавства та є недійсними.

На думку позивача, питання щодо переобладнання приміщень з нежилих в жилі згідно з вимогами чинного законодавства України має право вирішувати або власник майна, або балансоутримувач. Тоді як Львівське відділення Українського державного геологорозвідувального інституту на час переобладнання приміщень мало лише статус орендаря, а відповідно до ст. 265 і ст. 272 діючого на той час Цивільного кодексу УРСР наймач (орендар) зобов`язаний користуватися майном відповідно до договору оренди і призначення майна, а поліпшення майна здійснювати тільки з дозволу наймодавця (ДП «Західукргеологія»), котрий дозволу на переобладнання приміщень в будинку № 8 не надавав.

Таким чином, позивач звернувся з даним позовом про оскарження рішень відповідачів, якими порушено його майнові права, що полягають у перешкоджанні вільно розпоряджатися своєю власністю.

Враховуючи те, що дії відповідачів мали наслідком створення перешкоди у реалізації цивільного права позивача на володіння, користування та розпоряджання його майном, спір позивача з відповідачами не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, тобто не є публічно-правовим.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в справі.

Згідно з ч. 5ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 170 КАС України суд роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи треба розглядати за правилами цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 170, 248 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, Українського державного геологорозвідувального інституту (УКРДГРІ) (Державного підприємства), третя особа - Дочірнє підприємство «Приватне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Надра України» «Західукргеологія» про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсними ордерів на житлове приміщення та свідоцтв про право власності на нерухоме майно.

Роз`яснити позивачу, що дану справу належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Головенко О.Д.