Справа № 287/1400/22
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 287/1400/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кононихіна Н.Ю.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

08 березня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 27 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Олевського районного суду Житомирської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАА №917164 від 13.08.2021 по справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 27.01.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Олевського районного суду Житомирської області від 27.01.2023 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не вчиняв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП, докази вчинення позивачем таких порушень відповідачем не надані.

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №917164 від 13.08.2021, яка винесена поліцейським СРПП ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області молодшим лейтенантом поліції Пакляченко Артемом Васильовичем, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ст.36, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн за порушення вимог пункту 15.9 (д) Правил дорожнього руху України.

Підставою прийняття вказаної постанови слугувало те, що 13.08.2021 о 02:15 у с. Тепениця по вул. Левчука, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2115, ОСОБА_1 здійснив стоянку поряд з "Дитячим садочком" з порушенням пункту 15.9 (д) Правил дорожнього руху України - відстань від краю автомобільної суцільної лінії розмітки менша ніж три метра. На автомобілі не працюють покажчики світлових сигналів гальм. Також водій, здійснивши стоянку, не увімкнув аварійну сигналізацію. Таким чином, позивач вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач не погодився із вказаною постановою, а тому звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень доведена належними, допустимими та достатніми доказами, при притягненні позивача до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення дотримані положення КУпАП.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошував, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки водіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (ПДР України), згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. «д» п.15.9 ПДР України, зупинка забороняється у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м.

Згідно з п.п. «а» п.9.9 ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.1, 2 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи, про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини 1, 2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п.3 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом МВС України від 18.10.2018 №1026 (Інструкція №1026), строк зберігання відеозаписів становить: з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб; з автомобільної або стаціонарної системи залежно від технічних характеристик - не менше 30 діб; у стаціонарних системах, які використовуються під час відбору кандидатів на службу до поліції, - 60 діб; під час проведення поліцейськими навчальних занять та навчальних їх зборів зі службової підготовки - встановлюється керівником навчань.

Згідно пп.1 п.1 наказу начальника ГУНП в Житомирській області від 28.10.2021 1180 «Про строки зберігання відеофайлів технічних засобів та пристроїв». строк зберігання відеозаписів від моменту фіксації правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі з портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах становить 90 діб.

Враховуючи, що з моменту складання постанови серії БАА №917164 від 13.08.2021 минуло понад 90 діб відповідач об`єктивно не зміг надати докази вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП.

Водночас, суд зауважує, що постановою Олевського районного суду Житомирської області від 08.06.2022 у справі №287/1426/21, яка залишена без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 26.07.2022, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за те, що 13.08.2021, о 01:30, в с. Тепениця, по вул. Левчука, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2115, з ознаками алкогольного сп`яніння.

У ході розгляду справи №287/1426/21 судами досліджено надані Головними управлінням Національної поліції в Житомирській області докази, зокрема:

- рапорт інспектора поліції Тимощука М.М., за змістом якого 13.08.2021 о 01.32 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що водій авто ВАЗ 2115 керує в стані алкогольного сп`яніння в с.Тепениця по вул. Центральна. При огляді вуличних масивів с.Тепениця виявлено припаркований з порушенням ПДР автомобіль вказаний в повідомленні, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 ;

- відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, згідно якого на узбіччі дороги знаходиться автомобіль ВАЗ 2115, без увімкненого світла фар та габаритів. В салоні цього автомобіля перебував чоловік, який на вимогу працівників поліції представився ОСОБА_1 .

Також судами при розгляді справи №287/1426/21 враховано в якості доказу постанову серії БАА №917164 від 13.08.2021.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, апеляційний суд враховує як преюдиційні, встановлені судами при розгляді справи №287/1426/21, вказані обставини, які свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП.. Колегія суддів розцінює постанову серії БАА №917164 від 13.08.2021 як належний доказ та зазначає про наявність достатнього підтвердження факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП.

З урахуванням наведеного у сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність та відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови серії БАА №917164 від 13.08.2021.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Олевського районного суду Житомирської області від 27 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.