Справа № 240/27887/22
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/27887/22

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити дії,

встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та здійснити нарахування і виплату пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 29.09.2022.

В обґрунтування позову зазначає, що має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Ухвалою від 18.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки позивач станом на 01.01.1993 не проживала та не відпрацювала в зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 3 років.

Проаналізувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає не задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 21.09.2022 до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 37).

За наслідками розгляду вказаної заяви відповідач листом "Повідомлення про відмову у призначенні пенсії" від 04.10.2022 № 0600-0217-8/76089 (а.с.23-24) повідомив позивача про відмову в призначенні пенсії за віком, зазначивши, що документально не підтверджено період проживання (роботи) станом на 1 січня 1993 року в зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Статтею 55 Закону визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 55 Закону передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

- особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - зменшення віку передбачено на 3 роки * та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більш 6 років (абзац 4).

Згідно із приміткою до зазначено пункту, початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Таким чином, право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії, станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, для призначення відповідно до вимог частини другої статті 55 Закону №796-XII пенсії із зниженням пенсійного віку можливо, окрім іншого, за умови постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії по 31 липня 1986 року, яке надає право на зниження пенсійного віку на 3 роки, та постійного проживання у цій зоні станом на 1 січня 1993 року сумарно ще 6 років, яке відповідно надає право на зниження пенсійного віку ще на три роки (один рік за кожні 2 роки).

При цьому, суд вважає, що початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки) в даному випадку не застосовується, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт проживання та (або) роботи позивача зоні посиленого радіологічного контролю, з моменту аварії (26.04.1986 року) по 31 липня 1986 року.

Відповідно до довідки №2103 від 20.09.2022, виданої Лугинською селищною радою Житомирської області, ОСОБА_1 з 26.04.1986 по 21.09.1989 та з 14.10.1989 по 23.02.1995 постійно проживав без реєстрації в смт. Лугини Житомирської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 (а.с.73).

Відповідно до довідки №2071 від 14.09.2022, виданої Лугинською селищною радою Житомирської області, ОСОБА_1 з 22.09.1989 по 13.10.1989, з 23.02.1995 по 17.09.2008 та з 18.12.2009 по даний час зареєстрований та постійно проживає без реєстрації в смт. Лугини Житомирської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 (а.с.74).

При цьому, судом встановлено, що з 01.12.1985 ОСОБА_1 зараховано слухачем підготовчого відділення Української сільськогосподарської академії на денну форму навчання.

Суд зауважує, що доказів перебування (проживання чи роботи) позивача в даний період часу в зоні радіоактивного забруднення суду не надано.

Твердження позивача, що він навчався на підготовчому відділенні до 17.04.1986 і приблизно 20.04.1986 повернувся в смт. Лугини суд не приймає до уваги, так як вони не підтвердженні документально.

Щодо довідки №2103 від 20.09.2022, виданої Лугинською селищною радою Житомирської області, то вона не приймається судом як належний доказ так як суперечить поданим позивачем документам (а.с. 10-12, 25), а саме відповідно до наявних в матеріалах справи трудової книжки ОСОБА_1 , диплому, довідки НУБПУ від 22.12.2021 № 417, довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.04.2021 (а.с. 18) ОСОБА_1 в період з 01.12.1985 по 24.04.1991 перебував на навчанні в м. Києві на денні формі, іншого суду не надано.

Суд вказує, що відповідно до ч.3 та ч.4 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не доведено того факту, що він з 26.04.1986 по 01.01.1993 проживав в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач не відповідає усім умовам, які є необхідними для прийняття відповідачем рішення про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку (відсутня початкова величина та станом на 1 січня 1993 року не прожив або не відпрацював у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років), а відтак відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії .

На підставі викладеного, керуючись ст. 242-248 КАС України, суд

вирішив:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код 13559341) про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити дії та відкрити провадження у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк