Справа № 725/6659/22
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/6659/22

Головуючий у 1-й інстанції: Іщенко І.В.

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

07 березня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної митної служби України на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної митної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до Чернівецької митниці Державної митної служби України, в якому просив суд визнати незаконною та скасувати постанову Чернівецької митниці Державної митної служби від 09.09.2021 у справі про порушення митних правил №0772/40800/21 та закрити провадження у справі через відсутність складу та події правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

Позов мотивував тим, що оскаржуваною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.469 МК України, накладено штраф в розмірі 34000 грн. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, посилаючись на те, що дана Постанова не відповідає обставинам, які мали місце до складання протоколу про порушення митних правил.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 січня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Постанову начальника Чернівецької митниці Державної митної служби від 09.09.2021 у справі про порушення митних правил №0772/40800/21 відносно ОСОБА_1 скасовано, а провадження у справі закрито.

Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2023 відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечував проти доводів наведених в апеляційній скарзі, а також просив розглядати справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст.311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що постановою начальника Чернівецької митниці по справі про порушення митних правил № 0772/40800/21 від 09.09.2021 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.469 МК України, яке виразилось в тому, що ним було передано автомобіль легковий марки «BMW», модель 118D, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила транспортний засіб на митну територію України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, згідно статті 103 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідальність за ч. 4 ст. 469 МК України настає у випадку передачі транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абзаців 1, 3 ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Відповідно до п. 1, ч. 6, ст. 321 МК України перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем закінчується: у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Відповідно до ч. 3 ст. 325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з частиною першою статті 458 Кодексу порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на відповідні органи, і за які Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Види порушень митних правил та відповідальність за такі правопорушення закріплено у главі 68 Кодексу.

З аналізу зазначених норм вбачається, що для притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч.4 ст. 469 МК України має бути встановлено, що: транспортний засіб який ввозився на митну територію України перебував у володінні, користуванні чи розпорядженні апелянта; апелянт безпосередньо ввозив такий транспортний засіб на митну територію України та поміщував його у митний режим транзит (в тому числі має бути встановлено, що саме він заявляв митний режим транзит з наданням митнику відповідних документів на підтвердження права власності або користуванням т.з.).

Відповідно до частини першої статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Як встановлено судом першої інстанції, що вказаний автомобіль було відчужено власником ОСОБА_1 на користь гр.України ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2020 року №б/н.

Позивачем 11.10.2020 року було ввезено на митну територію України, в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року автомобіль марки «BMW», модель 118D, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

17 червня 2021 року у відділ митного оформлення №1 Буковинської митниці Держмитслужби було подано МД ІМ 40 АА №UA408040/2021/005014 та інші супровідні документи, згідно яких гр.України ОСОБА_2 заявила до митного оформлення товар легковий автомобіль іноземного виробництва марки «BMW», модель 118D, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Разом з цим, за наслідками продажу транспортного засобу до покупця переходить не тільки право користування транспортним засобом, а й права володіння та розпорядження таким транспортним засобом.

До того ж, факт продажу транспортного засобу зумовлює отримання продавцем доходу, що згідно ч.4 ст.469 МК України є також підставою для притягнення до відповідальності на підставі такої норми.

Також суд вважає, що сам факт укладання договору купівлі-продажу автомобіля від 18.08.2020 вже є по суті передача права на його володіння іншій особі, з цього часу ОСОБА_2 може розпоряджатися автомобілем на власний розсуд, тому і доводи позивача про те, що умовою, за якої не настає відповідальність за вказане порушення, є перебування у транспортному засобі особи, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту не можуть бути застосовані до даного випадку і тому не заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 325 МК України визначено, що користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Приписами абз. 1,3 ч. 5 ст. 380 МК України встановлено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись вказаними положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що судове рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної митної служби України задовольнити повністю.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 січня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.