Справа № 160/12669/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.06.2022 року №317804, винесену відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Вказаним рішенням також стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн..

Державна служба України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року у справі №160/12669/22.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача зазначалось про попередній розрахунок судових витрат в суді апеляційної інстанції, які складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн..

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року у справі №160/12669/22 залишено без змін.

Відповідно до частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивач в суді апеляційної інстанції судовий збір не сплачував, а судом апеляційної інстанції рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року у даній справі залишено без змін, розподіл судових витрат у вигляді судового збору, не змінювався.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.02.2023 року питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу не вирішувалось, оскільки відзив позивача не містив ані обґрунтування зазначеного прохання, ані детального розрахунку зазначеної суми судових витрат, ані посилання на відповідні докази, а лише зазначено про їх надання протягом певного часу.

28.02.2023 року до Третього апеляційного адміністративного суду від представника позивача - Жаботенко І.В. надійшла заява про стягнення судових витрат у вигляді витрат на надання правової допомоги в порядку ч.7 ст.139 КАС України.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2023 року зазначена вище заява призначена до розгляду в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що заява про стягнення судових витрат у вигляді витрат на надання правової допомоги підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17 встановлено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

В обґрунтування заяви про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні документи:

- договір про надання правової допомоги від 03.02.2023 року №03/02-2023;

- копія акту №1 надання правової допомоги від 23.02.2023 року;

- копія квитанції від 06.02.2023 року №5065-2076-6852-6645;

- електронний ордер від 26.08.2022 року.

Відповідно до п.п.1.1 п.1 Договору від 03.02.2023 року «Адвокатське бюро» зобов`язується за дорученням «Клієнта» (позивача) здійснити підготовку, складання та подання необхідних процесуальних документів в адміністративній справі №160/12669/22, а також здійснити супровід під час розгляду зазначеної справи у Третьому апеляційному адміністративному суді.

Колегія суддів зазначає, що в преамбулі договору від 03.02.2023 року вказано, що даний договір укладено між «Адвокатським бюро «Фролов та партнери» в особі заступника керуючого бюро Жаботенко І.В. та ФОП ОСОБА_1 . Тобто, договір був укладений з юридичною особою, а не з конкретним адвокатом.

Згідно акту №1 надання правової допомоги від 23.02.2023 року «Адвокатським бюро» виконано наступні послуги:

- ознайомлення зі змістом апеляційної скарги у справі №160/12669/22 - 1000,00 грн.;

- проведено аналіз діючого законодавства України та судової практики стосовно мотивів та підстав, викладених в апеляційній скарзі, розроблення правової позиції у справі №160/12669/22 - 500,00 грн.;

- підготовлено та направлено до Третього апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу по справі №160/12669/22 - 3500,00 грн..

Вказаний акт також не містить визначення, яким адвокатом надавалась правова допомога.

Вказаний акт не містить обсягу витраченого часу на надання послуг, а також детального опису виконаних робіт.

Зі змісту вказаного вище акту неможливо встановити вартість кожної з вказаних послуг, адже не надано підтвердження тривалості часу, витраченого на виконання робіт, а тому суд позбавлений можливості оцінити співмірність витрат на правничу допомогу із обсягом наданих адвокатом послуг.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04).

Аналізуючи наведені вище докази стосовно правничої допомоги, апеляційний суд зазначає, що вказані в описі послуги: ознайомлення зі змістом апеляційної скарги, аналіз законодавства та судової практики та складання відзиву на апеляційну скаргу фактично є складовими однієї послуги - складання відзиву на апеляційну скаргу.

Крім того, слід зауважити, що вказана справа розглядалась в суді апеляційної інстанції у порядку письмового провадження, будь-яких додаткових доказів або пояснень суд не витребовував, справа є незначною, а спірні правовідносини - поширеними та типовими. Доводи відзиву на апеляційну скаргу дублюють позицію позивача, викладену у позовній заяві та висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні.

Відтак, наданими доказами не підтверджено обґрунтованість та фактичний обсяг витрат позивача на правничу допомогу у цій справі.

Таким чином, зважаючи на предмет спору, складність адміністративної справи, яка не є складною та відсутність належного обґрунтування зазначеної в заяві суми, апеляційний суд вважає що заявлені в заяві витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції в розмірі 5000 гривень не є співмірними зі складністю адміністративної справи та часом, витраченим адвокатом на надання правової допомоги, а також не підтверджені належним чином, у зв`язку із чим колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви в розмірі 200 грн..

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення, судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись статтями 77, 134, 139, 143, 243, 250, 313, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача Жаботенко І.В. про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №160/12669/22 задовольнити.

Прийняти в адміністративній справі №160/12669/22 додаткову постанову.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 200 (двісті) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак