Справа № 600/2838/22-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2023-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2838/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

08 березня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах дитини ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах дитини ОСОБА_2 , звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №2400-1704-8/19513 від 10.06.2022 щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (Закон №1058-IV);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та виплатити ОСОБА_2 з 22.06.2021 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону №1058-IV за заявою від 24.05.2022.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.11.2022 позов задоволено частково, ухвалено:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01 червня 2022 року №99 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника від 24 травня 2022 року та додані до неї документи, із врахуванням положень міжнародного Договору між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Федеративною Народною Республікою Югославією про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 24 лютого 1962 року;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволення позову, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.11.2022 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки між Україною та Чорногорією не укладено міжнародного договору з пенсійного забезпечення, тому іноземні офіційні документи, які видані на території іншої держави і необхідні для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до законодавства України приймаються органами Пенсійного фонду України за умови засвідчення їх дійсності шляхом консульської легалізації або шляхом проставлення уповноваженим на це державним органом спеціального штампа - апостиля. Так як, Україна та Чорногорія є учасниками Гаазької Конвенції, то відповідно до статті 2 Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Тому, єдиною формально процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ. Таким чином, витяг з реєстру записів про смерть від 24 червня 2021 року №102 щодо ОСОБА_3 , виданий в Чорногорії, може бути врахований при призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї померлого, за умови його легалізації шляхом проставлення спеціального штампу «апостиль» компетентним органом Чорногорії.

Позивач та Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не подали відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно із свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 05 червня 2010 року, виданого Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, 05 червня 2010 року між ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , зареєстровано шлюб.

У шлюбі у них народився син, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видане Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.

ОСОБА_3 помер у м. Будва, Чорногорія, що підтверджується витягом з реєстру записів про смерть №20-UPI-204/21/9318 від 24 червня 2021 року, що виданий Міністерством внутрішніх справ Чорногорії.

24.05.2022 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника, до якої було додано, зокрема, витяг з реєстру записів про смерть ОСОБА_3 .

Рішенням №99 від 01.06.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовлено у призначенні пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю легалізації витягу з реєстру записів про смерть ОСОБА_3 від 2021 року №102, виданого в Чорногорії, шляхом проставлення спеціального штампу «апостиль» компетентним органом Чорногорії. Додатковим коментарем зазначено, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону №1058-IV у зв`язку з тим, що витяг з реєстру записів про смерть не оформлений відповідно до законодавства.

Не погодившись із вказаною відмовою у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, позивач звернулася до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що витяг з реєстру записів про смерть від 2021 року №102 щодо ОСОБА_3 повинен прийматися на території України без проведення легалізації шляхом поставлення спеціального штампу «апостиля», тому Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області протиправно відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Належним способом захисту порушених прав позивача буде, окрім визнання протиправним та скасування вказаного рішення, і зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, як орган до якого позивачем було подано заяву про призначення пенсії, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника від 24 травня 2022 року із врахуванням положень міжнародного Договору між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Федеративною Народною Республікою Югославією про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 24 лютого 1962 року.

При цьому, із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника до пенсійного органу зверталася ОСОБА_1 , саме якій і було відмовлено у призначені пенсії. Разом з тим у позовній заяві не обґрунтовано вимоги про зобов`язання призначити і виплатити пенсію саме сину позивача - ОСОБА_2 . Вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області призначити та вплатити ОСОБА_2 з 22.06.2021 пенсію у зв`язку з втратою годувальника, суд вважає передчасними.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст.36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Згідно з ч.3 ст.36 Закону №1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до підпункту 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (Порядок №22-1) до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника додається свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти».

Згідно з пунктом 2.9 розділу ІІ Порядку №22-1 документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Встановлено, що на заяву позивача до Консульського відділу Посольства України в Чорногорії про легалізацію витягу з реєстру записів про смерть ОСОБА_3 , консулом надано відповідь, що відповідно до статті 15 Договору між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Федеративною Народною Республікою Югославією про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 24 лютого 1962 року, документи видані або завірені компетентними органами приймаються без легалізації (апостиль є видом легалізації).

Відповідно до статті 15 Договору 24 лютого 1962 року між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Федеративною Народною Республікою Югославією укладено Договір про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах, документи, які видані на території однієї з Договірних сторін спеціальним органом та завірені підписом та офіційним штампом приймаються на території іншої Договірної Сторони без проведення легалізації. Документи, які є офіційними на території однієї Договірної сторони приймаються як офіційні документи на території іншої Договірної Сторони.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року №1543-XII Україна є правонаступником прав і обов`язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 року "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України" зазначено, що згідно із Законом від 12 вересня 1991 року «Про правонаступництво України» (ст. 7) нотами України, надісланими в січні 1994 року до посольств іноземних держав, з якими у СРСР були двосторонні договори про правову допомогу, про застосування цих договорів щодо України, поки обидві сторони не домовляться про інше, а також відповідно до Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів від 23 серпня 1978 року, яка набула чинності для України 6 листопада 1996 року і передбачає, що двосторонній міжнародний договір, який у момент правонаступництва держав був чинним щодо території, що є об`єктом правонаступництва, вважається чинним між новою незалежною державою та іншою державою-учасницею, коли вони чітко про це домовились або внаслідок їх поведінки вони повинні вважатись такими, що висловили зазначену домовленість, тому в Україні також застосовуються положення, зокрема, Договору між СРСР та Федеративною Народною Республікою Югославія про правову допомогу в цивільних, сімейних і кримінальних справах від 24 лютого 1962 року.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року №1906-IV чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Отже, у вирішенні питання про відповідність поданого позивачем витягу з реєстру записів про смерть від 2021 року №102 щодо ОСОБА_3 пенсійний орган повинен був керуватися положеннями міжнародного Договору між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Федеративною Народною Республікою Югославією про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 24 лютого 1962 року. Натомість пункт 2.9 розділу ІІ Порядку №22-1 в даному випадку, оскільки міжнародний договір встановлює інші вимоги до документів, що складені іноземною мовою на території іншої держави. Відповідно, витяг з реєстру записів про смерть від 2021 року №102 щодо ОСОБА_3 повинен прийматися на території України без проведення легалізації шляхом поставлення спеціального штампу «апостиля».

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області протиправно відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника виключно з підстав відсутності легалізації витягу з реєстру про смерть від 2021 року №102 шляхом поставлення "апостиля", що свідчить про протиправність та необхідність скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01 червня 2022 року №99.

Із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника до пенсійного органу зверталася ОСОБА_1 , саме якій і було відмовлено у призначені пенсії. Разом з тим у позовній заяві не обґрунтовано вимоги про зобов`язання призначити і виплатити пенсію саме сину позивача - ОСОБА_2 . Тому, є передчасними вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області призначити та вплатити ОСОБА_2 з 22.06.2021 пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Для належного захисту прав позивача, порушених спірних рішенням відповідача, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, як орган до якого позивачем було подано заяву про призначення пенсії, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника від 24 травня 2022 року із врахуванням положень міжнародного Договору між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Федеративною Народною Республікою Югославією про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 24 лютого 1962 року.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.