Справа № 620/412/23
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2023 року Чернігів Справа № 620/412/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Ткаченко О.Є.,

за участю секретаря Мазко Ю.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мурзенок К.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання протиправними дій,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.04.2022 № 98 ''Про призупинення дії окремих міських цільових Програм на період дії воєнного стану'' зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 02.06.2022 №153 в частині призупинення дії Програми компенсації пільгових перевезень окремих категорій громадян в міському електро- та автомобільному транспорті загального користування на 2022-2024 роки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вказане рішення відповідача прийнято всупереч законам України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення і непропорційно, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення і підлягає визнанню незаконним і скасуванню. Це в свою чергу призведе до відновлення дії Програми компенсації пільгових перевезень окремих категорій громадян в міському електро- та автомобільному транспорті загального користування на 2022-2024 роки, що в свою чергу призведе до відновлення його порушених прав в сфері пільгового перевезення.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

01.02.2023 в підготовчому засіданні позивач заявив клопотання про уточнення позовних вимог та просить суд визнати протиправними дії Виконавчого комітету Чернігівської міської ради щодо винесення рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.04.2022 № 98 ''Про призупинення дії окремих міських цільових Програм на період дії воєнного стану'' зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 02.06.2022 №153 в частині призупинення дії Програми компенсації пільгових перевезень окремих категорій громадян в міському електро- та автомобільному транспорті загального користування на 2022-2024 роки.

Представником Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, вважає заявлений позов безпідставним та необґрунтованим та зазначає, що заявлені позивачем вимоги спрямовані на захист прав та інтересів відповідних автомобільних перевізників щодо отримання ними компенсації за пільгове перевезення пасажирів відповідно до закону, але не на захист власних прав та інтересів як особи, яка відповідно до чинного законодавства має право на пільговий проїзд у міському пасажирському транспорті. Враховуючи той факт, що чинним законодавством встановлено безумовний обов`язок автомобільних перевізників здійснювати пільгове перевезення пасажирів відповідно до законодавства (тобто такий, який не залежить, зокрема, від факту виплати або невиплати йому компенсації за пільгове перевезення пасажирів), не є зрозумілим, чому із питання безпідставної відмови у здійсненні пільгового перевезення і необґрунтованого вимагання оплати за проїзд «від кондукторів і водіїв автобусів» позивач звертається до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, а не до конкретних перевізників, якими, за твердженням позивача, і було порушено його права, свободи та законні інтереси.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив суд їх задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачу, 1978 р.н., що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , встановлена 1 група інвалідності, що підтверджено відповідним посвідченням (а.с.12).

Рішенням Чернігівської міської ради від 30.03.2021 № 11/VIII-3 затверджено Програму компенсації пільгових перевезень окремих категорій громадян в міському електро- та автомобільному транспорті загального користування на 2022-2024 роки (а.с. 64-70).

Вказана Програма направлена на розв`язання проблем соціального захисту громадян, які мають право пільгового проїзду згідно з діючим законодавством. А завданням Програми є компенсація вартості перевезень пільгових категорій громадян на міських маршрутах за рахунок бюджету Чернігівської міської територіальної громади у випадку відсутності субвенції з Державного бюджету України місцевим бюджетам на відповідні видатки.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.04.2022 №98 «Про призупинення дії окремих міських цільових Програм на період дії воєнного стану» призупинено дію окремих міських цільових Програм, фінансування яких передбачено у бюджеті Чернігівської міської територіальної громади на 2022 рік, на період дії воєнного стану згідно з додатком до цього рішення (https://chernigiv-rada.gov.ua/rishennya-vikonkomu/sid-65/scid-2022-04-28/id-53032/) (а.с.71-72).

До зазначеного рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.04.2022 року №98 неодноразово вносилися зміни, зокрема:

- рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 24.05.2022 № 143 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.04.2022 № 98 Про призупинення дії окремих міських цільових Програм на період дії воєнного стану" (https://chemigiv-rada.gov.ua/rishennya-vikonkomu/sid-65/scid-2022-05-24/id-53218/);

- рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 02.06.2022 № 153 "Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.04.2022 № 98 Про призупинення дії окремих міських цільових Програм на період дії воєнного стану" (https://chemigiv-rada.gov.ua/rishennya-vikonkomu/sid-65/scid-2022-06-02/) - цим рішенням Програма компенсації пільгових перевезень окремих категорій громадян в міському електро- та автомобільному транспорті загального користування на 2022-2024 роки була внесена до переліку програм, дія яких була призупинена зазначеним рішенням під номером 16 Додатку (а.с.73-74);

- рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 01.07.2022 № 210 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.04.2022 № 98 Про призупинення дії окремих міських цільових Програм на період дії воєнного стану" (https://chemigiv-rada.gov.ua/rishennya-vikonkomu/sid-65/scid-2022-07-01/id-53616/);

- рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20.10.2022 № 496 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.04.2022 № 98 Про призупинення дії окремих міських цільових Програм на період дії воєнного стану" (https://chemigiv-rada.gov.ua/rishennva-vikonkomu/sid-65/scid-2022-10-20/id-54908/);

- рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 17.11.2022 № 599 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.04.2022 № 98 Про призупинення дії окремих міських цільових Програм на період дії воєнного стану (https://chernigiv-rada.gov.ua/rishennya-vikonkomu/sid-65/scid-2022-11-17/id-55221/);

- рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 24.11.2022 № 618 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.04.2022 № 98 Про призупинення дії окремих міських цільових Програм на період дії воєнного стану" (https://chemigiv-rada.gov.ua/rishennya-vikonkomu/sid-65/scid-2022-l l-24/id-55403/).

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 15.12.2022 № 649 «Про втрату чинності рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.04.2022 № 98 «Про призупинення дії окремих міських цільових Програм на період дії воєнного стану зі змінами і доповненнями» рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.04.2022 № 98 «Про призупинення дії окремих міських цільових Програм на період дії воєнного стану» зі змінами та доповненнями було визнано таким, що втратило чинність з 30.12.2022 (а.с.75).

Вважаючи, що рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.04.2022 № 98 ''Про призупинення дії окремих міських цільових Програм на період дії воєнного стану'' зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 02.06.2022 №153 в частині призупинення дії Програми компенсації пільгових перевезень окремих категорій громадян в міському електро- та автомобільному транспорті загального користування на 2022-2024 роки порушені права позивача, останній звернувся до суду за їх захистом, з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні (надалі - Закон № 875-XII) визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III забезпечення організації пасажирських перевезень покладається:

на міських, приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території однієї територіальної громади, - на виконавчий орган ради, що представляє інтереси відповідної територіальної громади;

на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що проходять територією двох або більше територіальних громад та не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області, - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації;

на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути), і міжнародних автобусних маршрутах загального користування - на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

на автобусному маршруті загального користування прямого сполучення місто Київ - міжнародний аеропорт "Бориспіль" - на Київську міську державну адміністрацію.

За змістом ст. 31 Закону України від 05.04.2001 №2344-III відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються, у тому числі, розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

За правилами ст. 37 Закону України від 05.04.2001 №2344-III пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.

Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Згідно із ч. 1 ст. 42 Закону України від 05.04.2001 №2344-III договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до ст. 29 Закону України від 05.04.2001 року №2344-III автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Разом з цим, за приписами ст. 38-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-XII транспортне обслуговування осіб з інвалідністю здійснюється на пільгових умовах.

Особи з інвалідністю I та II групи, діти з інвалідністю та особи, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше однієї особи, яка супроводжує особу з інвалідністю I групи або дитину з інвалідністю), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності посвідчення чи довідки, зазначених у цьому Законі, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

Особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та особи, які супроводжують осіб з інвалідністю першої групи або дітей з інвалідністю (не більше однієї особи, яка супроводжує особу з інвалідністю або дитину з інвалідністю), мають право на 50-відсоткову знижку вартості проїзду на внутрішніх лініях (маршрутах) повітряного, залізничного, річкового та автомобільного транспорту в період з 1 жовтня по 15 травня.

Пільгове перевезення осіб з інвалідністю здійснюють усі підприємства транспорту незалежно від форми власності та підпорядкування відповідно до Закону України "Про транспорт".

Звуження змісту та обсягу права осіб з інвалідністю на пільговий проїзд транспортом не допускається.

Порядок транспортного обслуговування осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю на пільгових умовах визначається нормативно-правовими актами, що регламентують правила користування громадянами повітряним, залізничним, річковим, автомобільним та міським електричним транспортом.

Таким чином, при реалізації права громадян на пільговий проїзд міським транспортом органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Забезпечення фінансової можливості органом виконавчої влади та фактична реалізація пільгового проїзду є передумовами для осіб користуватись встановленими законом пільгами, а автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.

За правилами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення під час розгляду справи порушень прав та інтересів особи, яка звернулась за їх захистом в судовому порядку, є підставою для перевірки відповідності прийнятих рішень чи вчинених дій суб`єкта владних повноважень критеріям правомірності і обґрунтованості, наведеним у ч. 2 вказаної статті адміністративного процесуального законодавства.

В іншому випадку, у разі відсутності порушеного права чи інтересу оспорюваними діями чи рішеннями суб`єкта владних повноважень, вказані обставини є підставою для відмови в позові.

Отже, при вирішенні даного спору головним є необхідність встановлення факту порушення права позивача чи його законного інтересу.

Суд враховує, що реалізація права на пільговий проїзд відбувається у порядку та умовах, встановлених законом. Правила пільгового перевезення осіб з інвалідністю не ставиться у залежність від проведення органом виконавчої влади компенсації витрат перевізника у зв`язку із таким перевезенням.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

У справі за Конституційним Поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Отже, зі змісту позовних вимог, матеріалів справи, пояснень позивача не вбачається, що на момент звернення до суду прийнятим виконавчим комітетом Чернігівської міської ради рішенням фактично були порушені права чи інтереси позивача, що могло б виявитися у відмові у пільговому перевезенні чи наданні переваги у перевезенні іншим пільговикам.

Таким чином, суд дійшов висновку, що не проведення компенсації витрат або їх компенсування перевізнику не у повному обсязі ніяким чином не впливає на інтереси позивача у реалізації в установленому порядку права на пільговий проїзд.

Враховуючи викладене, з огляду на необґрунтованість позовних вимог та відсутність обставин для їх задоволення, суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку із чим відсутні судові витрати у справі, що підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись статтями 168, 227-228, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання протиправними дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 07 березня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Виконавчий комітет Чернігівської міської ради (вул. Магістратська, буд.7, м. Чернігів, 14000, ).

Суддя О.Є. Ткаченко