Справа № 600/4045/22-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/4045/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі відповідач-1 або ГУ ПФУ в Чернівецькій області), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, викладену листом від 02.11.2022 року №2400-1708-8/37042, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком із 19.10.2022 року відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року.

1.2. Ухвалою суду від 28.11.2022 року по справі відкрите спрощене провадження без повідомлення учасників справи.

1.3. Ухвалою суду від 26.12.2022 року залучено у цій справі у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач-2 або ГУ ПФУ в Донецькій області).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (3 категорія), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . Згідно Довідки Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 1.07.2022 року №701 він з народження 31.08.1965 р. по серпень 1982 року та з січня 1989 року по червень 2000 року постійно проживав у с. Киселів Чернівецького району Чернівецької області на території, яка згідно постанови Кабінету Міністрів України №600-94-П від 29.08.1994 року відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (третя категорія). Вказана вище довідка складена на підставі Акту від 21.07.2022 року.

2.2. Відтак вказує, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, який тривалий період часу проживав в с. Киселів Чернівецького району Чернівецької області, яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно листа-розрахунку Форми РС-право №ПС:53 його загальний страховий стаж станом на 31.08.2022 року становив 22 роки 3 місяці та 21 день.

2.3. 19.10.2022 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком та долучив необхідні документи. Однак, листом від 02.11.2022 року №2400-1708-8/37042 пенсійний орган відмовив у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. Підставами для відмови у призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку стало те, що пенсійний орган не підтвердив періоди роботи з 06.02.1989 року 03.01.1996 року, а також те, що йому не підтверджено періоди проживав на території радіоактивного забруднення відповідно до довідки від 21.07.2022 року №701, оскільки така довідка видана на підставі акту згідно показань свідків, а не на підставі відомостей про реєстрацію та постійне проживання.

2.4. Вважає дане рішення незаконним, протиправним, а також таким, що порушує його законне право на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку.

2.5. Наголошує, що у період, з січня 1989 року по червень 2000 року постійно проживав у с. Киселів Чернівецького району Чернівецької області, яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення. Поряд з цим, станом на 1 січня 1993 року прожив у селі Киселів Чернівецького району Чернівецької області більше ніж 3 роки, передбачені пунктом 4 частини 2 статті 55 Закону № 796-XII, а тому вважає, що маю право на зменшення пенсійного віку у разі виходу на пенсію.

2.6. Окрім цього зазначає, що як вбачається з листа-розрахунку страхового стажу №ПС: 53 його загальний страховий стаж станом на 31.08.2022 року становив 22 роки 3 місяці та 21 день. При цьому, із такого листа-розрахунку чітко вбачається, що станом на 31 грудня 2017 року його страховий стаж становив більше ніж 15 років, які передбачені частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV.

2.7. Отже, враховуючи його право на зменшення пенсійного віку понад 5 років, а також зважаючи на наявність у нього страхового стажу більше ніж 15 років по 31 грудня 2017 року, вважає, що право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку у нього виникло по досягненню 55 років.

Позиція відповідача-1

2.8. До суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

2.9. Так зазначає, що за принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії ОСОБА_1 була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Листом № 2400-1708-8/37042 Головне управління повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії (рішення № 53 від 25.10.2022 року).

2.10. Як зазначається в рішенні № 53 від 25.10.2022 року, таке рішення щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийнято на підставі того, що не враховано довідку Веренчанської сільської ради від 21.07.2022 року №701, підставою видачі якої є акт про підтвердження періоду проживання в с. Киселів згідно показань свідків від 21.07.2022 року.

2.11. Представник відповідча-1 вказує, що згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

2.12. Період проживання на території радіоактивного забруднення не підтверджений необхідними документами, передбаченими пп.7 Порядком 22-1 від 25.11.2005 відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ.

2.13. Період проживання на території радіоактивного забруднення, згідно довідки №701 від 21.07.2022 року з 31.08.1965 року по серпень 1982 року та з січня 1989 року по червень 2000 року (так у довідці) не може бути зараховано при призначенні пенсії, оскільки довідка видана на підставі акта згідно показань свідків, а не на підставі відомостей про реєстрацію та постійне проживання особи.

2.14. Також інформує, що за нормами статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж починаючи з 01.01.2004 обчислюється відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом.

2.15. Згідно з наданими документами страховий стаж позивача становить 22 роки 3 місяці 21 день. До страхового стажу не зараховано період роботи з 06.02.1989 по 03.01.1996 згідно довідки від 10.08.2022 за № 01-12/405 і акту перевірки від 23.08.2022 за № 3259,оскільки ім`я та по батькові заявника вказано в скороченій формі Я,Я.Б., що не відповідає паспортним даним.

2.16. Таким чином, враховуючи вищенаведене, вважає, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинною законодавства. Отже, в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Позиція відповідача-2

2.17. До суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача також зазначив, що у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

2.18. Так зазначає, що виходячи з аналізу положень статті 55 Закону №796-ХІІ суд зазначає, що обов`язковою умовою для призначення пільгової пенсії відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є факт роботи в зоні відчуження протягом певного часу.

2.19. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 280/1162/16-а.

2.20. Відповідно до пп.7 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Постанова №22-1) документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку є: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

2.21. Позивачем не надано до заяви про призначення пенсії документу, що підтверджує проживання з 31.08.1965 року по серпень 1982 року та з січня 1989 року по червень 2000 року на територіях радіоактивного забруднення, виданого органами місцевого самоврядування. Замість належного документу цей факт позивач підтверджує показаннями свідків, що унеможливлює врахування такого документу Головним управлінням при розгляді заяви про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

2.22. Окрім того, позивачеві не зараховано період роботи з 06.02.1989 року по 03.01.1996 року, оскільки в довідці від 18.10.2022 року за №10-12/405 та акті перевірки від 23.08.2022 року за № 3259 ім`я та по-батькові в скороченій формі зазначено Я, ОСОБА_2 , що не відповідає даним в паспорті. Враховуючи зазначене, позивач буде мати право на призначення пенсії за віком після досягнення 65-річного віку.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 17.11.1994 року.

3.2. Згідно довідки Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 21.07.2022 року №701 позивач з народження 31.08.1965 року по серпень 1982 року та з січня 1989 року по червень 2000 року постійно проживав у с. Киселів Чернівецького району Чернівецької області на території, яка згідно постанови Кабінету Міністрів України №600-94-П від 29.08.1994 року відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (третя категорія). Зазначена довідка складена на підставі Акту від 21.07.2022 року, складеного комісією в складі старости с. Киселів, діловода, депутата сільської ради на підставі усних стверджень сусідів.

3.3. 19.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою щодо призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року із зменшенням пенсійного віку.

3.4. Однак, листом від 02.11.2022 року № 2400-1708-8/37042 ГУ ПФУ в Чернівецькій області повідомлено позивача про прийняте 25.10.2022 року, в умовах розподілу та опрацювання звернень за принципом єдиної черги, рішення №53 про відмову у призначенні пенсії за віком.

3.5. Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 19.10.2022 року, відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, рішення №53 від 25.10.2022 року про відмову у призначенні пенсії прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Дослідженням вказаного рішення встановлено, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії з тих підстав, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 06.02.1989 року по 03.01.1996 року згідно довідки від 10.08.2022 року за № 01-12/405 і акту перевірки від 23.08.2022 року за № 3259, оскільки ім`я та по батькові заявника вказано в скороченій формі Я,Я.Б., що не відповідає паспортним даним. Окрім цього зазначено, що період проживання на території радіоактивного забруднення не підтверджений необхідними документами, передбаченим пп.7 Порядком 22-1 від 25.11.2005 відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ. При цьому, у рішенні наголошено, що згідно доданих до заяви документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 22 роки 03 місяці 21 день.

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

4.2. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

4.3. Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

4.4. За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

4.5. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII (далі Закон №796-XII, в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії).

4.6. Згідно зі статтею 49 Закону №796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

4.7. За приписами статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

4.8. Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

4.9. Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

4.10. Абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

4.11. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

4.12. Суд зазначає, що спір між позивачем і відповідачами у даній справі виник саме щодо наявності чи відсутності факту постійного проживання чи постійної роботи ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років та, відповідно, його права користуватися пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

4.13. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") (абз.9 пп.5 п.2.1 розділу ІІ)

4.14. Суд зазначає, що статтею 14 Закону №796-XII визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), серед яких ті, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

4.15. Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (частина 3 статті 65 Закону №796-XII).

4.16. Натомість, відповідно до статті 15 Закону №796-XII, довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

4.17. Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

4.18. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 року у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 року у справі №333/2072/17, від 08.05.2018 року у справі №708/1022/17, від 31.10.2019 року у справі №212/12245/13-а та в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при вирішенні даної справи.

4.19. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

4.20. Аналогічні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 року у справі № 344/9789/17, від 24.10.2019 року у справі № 152/651/17, від 25.11.2019 року у справі № 464/4150/17 року та від 27.04.2020 року у справі № 212/5780/16-а, від 17.05.2021 року у справі №398/494/17.

4.21. Таким чином, факт видачі ОСОБА_1 уповноваженим органом держави посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" підтверджує факт того, що позивач за станом на 1 січня 1993 року прожив або відпрацював чи постійно навчався у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

4.22. Доказів скасування або анулювання виданого позивачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи до суду надано не було.

4.23. Отже, матеріалами справи підтверджено факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення лише 3 роки, як власника посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що дає позивачу право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку додатково на 1 рік за 2 повні роки проживання в такій зоні, але не більше 6 років.

4.24. При цьому, суд звертає увагу на те, що зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону № 796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов: 1) початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року; 2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання, роботи.

4.25. Водночас застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 роки.

4.26. Як вже встановлено судом, наявність у позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" підтверджує факт проживання або роботи позивача станом на 01.01.1993 року зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

4.27. Поряд з цим, згідно довідки Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 21.07.2022 року №701 позивач з народження 31.08.1965 року по серпень 1982 року та з січня 1989 року по червень 2000 року постійно проживав у с. Киселів Чернівецького району Чернівецької області на території, яка згідно постанови Кабінету Міністрів України №600-94-П від 29.08.1994 року відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (третя категорія).

4.28. Однак, доказів, що підтверджують постійне проживання або постійну роботу з 26.04.1986 року по 31.07.1986 року в зоні гарантованого добровільного відселення матеріали справи не містять, а тому позивач не має права на початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки, що сам і підтверджує у позові.

4.29. Згідно частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

4.30. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

4.31. Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (19.10.2022 року) досяг повних 57 років.

4.32. Оскільки позивач не має права на початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки, то зниження пенсійного віку у спірних правовідносинах має відбуватися у загальному порядку - на 1 рік за 2 роки проживання, роботи.

4.33. Як наголошено судом раніше, згідно довідки Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 1.07.2022 року №701 після 31.07.1986 року постійно проживав у с. Киселів Чернівецького району Чернівецької області лише у період з січня 1989 року по червень 2000 року, тобто 11 повних календарних років.

4.34. Таким чином, у силу вимог Закону №796-XII та Закону №1058-ІV у позивача наявне право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років з моменту досягнення 54 років.

4.35. При цьому, суд ставиться критично до доводів відповідачів за яких ним не була врахована довідка Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 21.07.2022 року №701, оскільки до Веренчанська сільська рада, як органу місцевого самоврядування, в межах своєї територіальної компетенції, віднесені повноваження на підтвердження факту проживання особи на території радіоактивного забруднення.

4.36. Стосовно достатності страхового стажу то судом встановлено, що як вбачається з листа-розрахунку страхового стажу №ПС:53 загальний страховий стаж ОСОБА_1 станом на 31.08.2022 року становить 22 роки 3 місяці та 21 день.

4.37. Тобто, станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії страховий стаж позивача становить більше 15 років, що в сукупності з досягненням необхідного віку у 54 роки свідчить про наявність у нього права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

4.38. Стосовно того, що рішенням відповідача-2 №53 від 25.10.2022 року до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 06.02.1989 року по 03.01.1996 року, то суд зазначає, що згідно змісту позову та доводів позивача, це не є спірним у даній справі.

4.39. Щодо звуження прав на отримання пенсії суд зазначає наступне.

4.40. Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 4 червня 2019 року № 2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

4.41. Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

4.42. За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011.

4.43. У справі Трегубенко проти України (заява № 61333/00, пункт 53) Суд вказав, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, зокрема інтерес суспільства та умови, передбачені законом. Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав суд, справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар.

4.44. Таким чином, позбавлення права на пенсію або звуження обсягу цього права має здійснюватися на підставі принципу верховенства права (закону, який не повинен суперечити принципам верховенства права має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм).

4.45. З аналізу вищенаведених норм, позиції Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини беззастережно вбачається, що збільшення пенсійного віку для отримання пенсії на пільгових умовах для осіб, які відпрацювали в особливих умовах, набули на момент підвищення пенсійного віку необхідний стаж, який передбачав право на пільгову пенсію, є звуженням цього права.

4.46. У контексті предмету спору, Європейським судом з прав людини сформовано підхід щодо застосування принципу належного урядування.

4.47. Так, в рішенні від 20 травня 2010 року у справі Лелас проти Хорватії (заява № 55555/08) ЄСПЛ наголосив, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу (пункт 74).

4.48. Отже, принцип належного урядування без сумніву є дотичним і до означених пенсійних спорів. Адже особа-пенсіонер чи майбутній пенсіонер, як приватна особа, не має у своєму розпорядженні ані державного апарату, ані владних функцій. Зоною відповідальності саме держави є те, щоб пенсії при призначені були правомірно нараховані та своєчасно поновлені й виплачені. І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок порушення принципу неналежного урядування.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

5.2. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач-2, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, діяв не на підставі Конституції та законів України.

5.3. Відповідачами не доведено правомірність своїх дій та оскаржуваного рішення, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.

5.4. Щодо належного способу захисту суд зазначає наступне.

5.5. Так, враховуючи положення частини 2 статті 9 КАС України щодо права суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідним у цій справі вийти за межі позовних вимог та з метою відновлення порушених прав позивача визнати протиправним та скасувати саме рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №53 від 25.10.2022 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

5.6. Така зміна способу захисту порушеного права обумовлена тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом від 02.11.2022 року №2400-1708-8/37042 фактично лише проінформовано про прийняте відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, рішення №53 від 25.10.2022 року про відмову у призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

5.7. Водночас щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію, суд зазначає наступне.

5.8. Так, призначення та визначення розміру пенсії, який підлягає виплаті на користь позивача, належить до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

5.9. Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що при прийнятті рішення відповідачем-2 щодо призначення позивачу пенсії відсутній адміністративний розсуд, оскільки розсуд передбачає повноваження обирати у конкретній ситуації з правомірних альтернатив відповідний правомірний варіант поведінки/рішення. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слів може, або.

5.10. У випадку, коли повноваження суб`єкта владних повноважень сформульовані через формулу дихотомії задоволити-відмовити, а фактично законодавство не передбачає альтернативи рішення при зверненні особи у разі виконання нею вимог закону, будь-які дискусії про дискреційні повноваження стають безпредметними. Встановити наявність чи відсутність умов дії норми не можна відносити до адміністративного розсуду.

5.11. Судом у цій справі встановлено, що станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії (19.10.2022 року) страховий стаж позивача становить більше 15 років, що в сукупності з досягненням необхідного віку у 54 роки свідчить про наявність у нього права на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

5.12. Водночас, суд наголошує на доцільності вимог про призначення пенсії саме з 19.10.2022 року (дати звернення із заявою про призначення пенсії), оскільки згідно пункту 1 частини 1 статі 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

5.13. Відтак, враховуючи положення частини 3 статті 245 КАС України щодо права суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, суд у цій справі вбачає за належне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 19.10.2022 року пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

5.14. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 993,00 грн., що підтверджується квитанцією № від 24.11.2022 року.

6.3. Однак, суд звертає увагу, розмір судового збору, який позивачу належало сплатити, становить 992,40 грн. Відтак, суд вирішує питання про розподіл судових витрат позивача в межах суми судового збору у розмірі 992,40 грн.

6.4. У зв`язку із тим, що цей позов задоволено повністю, суд стягує порівну з відповідачів на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 496,20 грн. (пропорційно задоволеним вимогам) за рахунок їх бюджетних асигнувань. Доказів понесення інших витрат суду надано не було.

6.5. У свою чергу, сума переплати судового збору у розмірі 60 коп. підлягає поверненню позивачу за його клопотанням з Державного бюджету України як надміру сплачений судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №53 від 25.10.2022 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецької області призначити ОСОБА_1 з 19.10.2022 року пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції № від 24.11.2022 року судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції № від 24.11.2022 року судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, площа Центральна, буд. 3, ).

Відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Слов`янськ, вул. площа Соборна, буд. 3, ).

Суддя О.В. Анісімов