Справа № 440/7697/21
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 березня 2023 року м. ПолтаваСправа №440/7697/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною, подану у порядку статті 383 КАС України у справі №440/7697/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі №440/7697/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 25 травня 2021 року вих.№9/1/2578/фп73664 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", а також провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум.

Рішення суду набрало законної сили 09.09.2021, а 30.11.2021 позивачу виданий виконавчий лист №440/7697/21.

23.02.2022 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження №68760114.

23.02.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана у відповідності до приписів статті 383 КАС України, у якій позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність боржника щодо невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі №440/7697/21 в частині виплати на його користь перерахованої пенсії з 01.04.2019;

- постановити окрему ухвалу, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області усунути причини та умови, що призвели до неповного виконання рішення суду у цій справі в частині здійснення виплати перерахованої пенсії у розмірі 149463,30 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 заяву призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Представник відповідача надав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі №440/7697/21 ГУПФ України в Полтавській області проведено перерахунок пенсії позивача та визначено розмір доплати, що за період з 01.0.42019 по 30.09.2021 становить 149463,30 грн. Суму доплати обліковано в органах Пенсійного фонду та буде виплачено за наявності додаткових асигнувань.

Розглянувши подану заяву та матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Положеннями КАС України визначено загальні та спеціальні способи судового контролю.

Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому статтями 287 та 382 КАС України, а спеціальний - закріплений у статті 383 цього Кодексу.

Так, відповідно до частин першої та шостої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Суд врахував, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у цій справі зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.0.42019 на підставі довідки Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 25.05.2021 вих.№9/1/2578/фп73664 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", а також провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум.

Залученою до матеріалів справи копією протоколу про перерахунок пенсії підтверджено, що відповідачем на виконання вимог судового рішення проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 з урахуванням 68% грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019 у довідці Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 25.05.2021 вих.№9/1/2578/фп73664, а також обчислено розмір доплати за період з 01.04.2019 по 30.09.2021 /а.с. 69, 74-75/.

Таким чином, рішення суду в частині зобов`язання здійснити перерахунок пенсії фактично виконане відповідачем без зволікань та у спосіб, визначений судовим рішенням.

З 01.10.2021 пенсійний орган розпочав виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі, обчисленому станом на 01.04.2019 /а.с. 75/.

Наведені обставини позивач не заперечує.

Щодо виплати позивачу суми доплати до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.09.2021 у розмірі 149463,30 грн, суд враховує такі обставини.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, нарахована позивачу сума доплати до пенсії має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. А тому, проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу частини першої статті 23, пунктів 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Таким чином, виконання відповідачем судового рішення в частині виплати позивачу суми доплати до пенсії перебуває у залежності від наявності достатніх бюджетних призначень, адже фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених за бюджетною програмою за КПКВК 2506080 "Фінансування виплат пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду", головним розпорядником коштів за якою є Міністерство соціальної політики України, а Пенсійний фонд України - є відповідальним виконавцем і розпорядником коштів нижчого рівня.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих зволікань. Проте, суд зазначає, що затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана.

Відповідачем складено та подано до Пенсійного фонду України інформацію про необхідність проведення виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії у розмірі 149463,30 грн на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі №440/7697/21 /а.с. 63/.

Однак, передбачені у тимчасових розписах доходів і видатків ПФ України упродовж 2021 - 2022 років видатки на виплату заборгованості за судовими рішеннями дозволили пенсійному органу сплатити заборгованість, що виникла до 08.07.2020; асигнування для сплати заборгованості у 2023 році наразі відсутні.

Суд погоджується з доводами пенсійного органу, що фактична сплата заборгованості за рішенням суду на користь позивача значно ускладнилась з огляду на триваючу з 24.02.2022 широкомасштабну збройну агресію російської федерації проти України, введення на цій підставі воєнного стану на території України та необхідність першочергового фінансування видатків Державного бюджету на утримання Збройних Сил України, інших військових формувань, а також сплату поточних соціальних платежів.

Відповідно до статті 15 Європейської конвенції з прав людини (1951 року, Конвенцію ратифіковано Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР) "Відступ від зобов`язань під час надзвичайної ситуації": під час війни або іншої суспільної небезпеки, яка загрожує життю нації, будь-яка Висока Договірна Сторона може вживати заходів, що відступають від її зобов`язань за цією Конвенцією, виключно в тих межах, яких вимагає гострота становища, і за умови, що такі заходи не суперечать іншим її зобов`язанням згідно з міжнародним правом.

Згідно зі статтею 4 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (ратифіковано Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.1973 №2148-VIII) під час надзвичайного становища в державі, при якому життя нації перебуває під загрозою і про наявність якого офіційно оголошується, держави-учасниці цього Пакту можуть вживати заходів на відступ від своїх зобов`язань за цим Пактом тільки в такій мірі, у якій це диктується гостротою становища, при умові, що такі заходи не є несумісними з їх іншими зобов`язаннями за міжнародним правом і не тягнуть за собою дискримінації виключно на основі раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії соціального походження. Це положення не може бути підставою для якихось відступів від статей 6 (право на життя), 7 (заборона катування), 8 (заборона рабства), 11 (заборона позбавлений волі на тій лише підставі, що особа не в змозі виконати якесь договірне зобов`язання), 15 (заборона зворотної дії в часі закону, який визначає кримінальну відповідальність), 16 (право на невідчужувану правосуб`єктність) і 18 (свобода думки та совісті).

Так, позивач не заперечує, що ним з 01.10.2021 своєчасно та у повному обсязі отримані пенсійні виплати у щомісячному розмірі, визначеному станом на 01.04.2019 з урахуванням рішення суду у цій справі.

Поряд з цим, суд враховує, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у цій справі не вирішувалось питання про його негайне виконання. Отже, зазначене рішення суду має бути виконане відповідачем у розумний строк.

Зазначення ОСОБА_1 у поданій до суду заяві про необхідність звернення рішення суду у цій справі до негайного виконання не є клопотанням у розумінні статті 371 КАС України.

До того ж, відповідно до приписів статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Оскільки позивач не ставив вимог про стягнення суми боргу з виплати йому пенсії, підстав для допуску рішення суду у цій справі до негайного виконання немає.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №812/80/18, від 30.11.2022 у справі №360/4329/18.

Суд зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 звертав увагу, що статті 382 і 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Водночас у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №804/2076/17 зазначено, що сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах відсутні протиправні дії чи бездіяльність відповідача - ГУПФ України в Полтавській області щодо виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у цій справі.

Судом не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

Водночас фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України, на що звернув увагу Верховний Суд у постанові від 31.05.2022 у справі №360/940/20.

Відповідно до частини п`ятої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

За відсутності обставин протиправності дій чи бездіяльності відповідача щодо виконання рішення суду у цій справі, суд не знаходить підстав для постановлення окремої ухвали.

А тому, заяву позивача належить залишити без задоволення.

Керуючись статтями 248, 256, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною, подану у порядку статті 383 КАС України у справі №440/7697/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Статтями 294, 383 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено права оскарження цієї ухвали суду окремо від рішення суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2023 №2-р(ІІ)/2023 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи частини першої статті 294, частини шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України в тім, що вони унеможливлюють апеляційне оскарження ухвали суду про залишення без задоволення заяви, поданої порядком статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Кукоба