Справа № 380/7172/20
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 380/7172/20 пров. № А/857/15918/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Хомича О.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року (головуючий суддя: Потабенко В.А., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту судового рішення 03.10.2022) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги,

встановив:

ОСОБА_1 , 04.09.2020 звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати бездіяльність Львівської обласної прокуратури в частині виплати вихідної допомоги у зв`язку із звільненням з прокуратури протиправною;

- стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у зв`язку зі звільненням в розмірі 22119,00 грн.

Обґрунтовує позов тим, що наказом прокурора Львівської області від 10.08.2020 № 1352к його звільнено з посади прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Львівської області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 12.08.2020. Звільнення відбулося відповідно до п. 19 розділу 11 «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури». Разом з цим, на день звільнення виплату вихідної допомоги, як це передбачено ст. 44 Кодексу законів про працю не проведено.

Зазначає, що оскільки Законом України «Про прокуратуру» не врегульовано питання виплати вихідної допомоги у зв`язку із звільненням на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру», а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню КЗпП України.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 зупинено провадження у справі № 380/7172/20 до набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/7173/20.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду суду від 27.09.2022 поновлено провадження у справі № 380/7172/20.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Львівської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1 .

Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку у сумі 22119 грн 42 коп.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що кадровою комісією 11.06.2020 прийнято рішення № 26 про неуспішне проходження атестації. Відповідач вказує, що ні Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», ні Законом «Про прокуратуру» не передбачено виплату вихідної допомоги у разі звільнення прокурора на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації. Тобто, цей юридичний факт (підстава) є відмінним від тих юридичних фактів (підстав), у зв`язку з якими, ст. 44 КЗпП України передбачено виплату вихідної допомоги.

Позивач, 07.02.2023 подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд апеляційної інстанції задовольнив вказане клопотання, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Представник відповідача Мельничук Ю.І. у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Мельничука Ю.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 21.07.2004 по 12.08.2020 працював в органах прокуратури.

Наказом від 10.08.2020 № 1362к, позивача звільнено з посади прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та прокуратури Львівської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 12.08.2020.

Цим наказом, відділу фінансування та бухгалтерського обліку Львівської обласної прокуратури слід провести із ОСОБА_1 повний розрахунок відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі виплатити грошову компенсацію за 127 календарних днів невикористаних відпусток.

Позивач, 18.08.2020 звернувся до відповідача, у порядку Закону України «Про звернення громадян», у якому просив вказати підстави та мотиви невиплати належної йому вихідної допомоги при звільненні.

Виконуючий обов`язки начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку-головного бухгалтера, листом від 20.08.2020 № 18-76вн-20, повідомив позивача, що виплати при звільненні проведено відповідно до наказу прокуратури області № 1352к від 10.08.2020 та довідки відділу роботи з кадрами від 10.08.2020 у місяці звільнення, в яких вказано проведення виплати грошової компенсації за 127 календарних днів невикористаних відпусток та не вказано підстав та порядку надання вихідної допомоги при звільненні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не здійснено жодних дій щодо нарахування та виплати позивачу вихідної допомоги при звільненні, то Львівською обласною прокуратурою допущено протиправну бездіяльність.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697-VI), організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону № 1697-VII передбачено загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді.

Разом з тим, Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», статтю 51 Закону № 1697-VII доповнено частиною п`ятою, відповідно до якої на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

Крім цього, п. 19 «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ передбачено що прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 пункту 7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови настання однієї з таких підстав:

1) неподання прокурором чи слідчим органів прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;

2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації;

3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора чи слідчого органів прокуратури, який успішно пройшов атестацію;

4) ненадання прокурором чи слідчим органів прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.

Аналіз наведених вище правих норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що підставою для звільнення прокурора є настання однієї з підстав, визначених у підпунктах 1 - 4 пункту 19 цього розділу, зокрема й неуспішне проходження атестації. Крім цього, закон не вимагає додаткової підстави для звільнення, зокрема такої, як ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. Закон визначає, що звільнення відбувається не з підстав, установлених пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Отже, самостійною підставою для звільнення є одна з підстав, передбачених підпунктами 1 - 4 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 380/5462/20.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно наказу Прокуратури Львівської області № 1352а від 10.09.2020, керуючись ст. 11 Закону України «Про прокуратуру», п. 3 та п.п. 2 п. 19 розділу ІІ «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суті та прокуратури Львівської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 12.08.2020 (а. с. 16).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що цей наказ, на момент розгляду справи є чинним, оскільки доказів протилежного до матеріалів справи не додано.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що нормою, що регулює порядок виплати вихідної допомоги у разі звільнення, є стаття 44 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ні Законом № 1697-VІІ та № 113-ІХ, ні КЗпП України, не передбачено виплату вихідної допомоги при звільненні прокурора у зв`язку з неуспішним проходженням атестації.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати спірної вихідної допомоги, оскільки позивача звільнено з посади у зв`язку з неуспішним проходженням атестації, а тому до нього не застосовуються положення статті 44 КЗпП України щодо стягнення вихідної допомоги на підставі, пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, а отже, підстав для задоволення позову не має.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при відмові у задоволенні позову у повному обсязі допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та не правильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 310, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 380/7172/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 08.03.2023.