Справа № 480/1842/23
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
07 березня 2023 року Справа № 480/1842/23
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Опімах Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.
Відповідно до п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Поданий адміністративний позов підлягає залишенню без руху, оскільки поданий з порушенням ч. 6 ст. 161 КАС України, відповідно до якої у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Як вбачається з матеріалів позову, позивач просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року. При цьому відповідно до витягу із послужного списку військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_1 ) він проходив до 16.10.2020, був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 28.11.2022. Відповідно, з 16.10.2020 позивач знав про порушення його прав та інтересів.
Всупереч вимогам ч. 5 ст. 122 КАС України позивач звернувся до суду з позовною заявою, здавши її на пошту 27.02.2023, тобто після спливу встановленого строку звернення до суду. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду у позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до ст. 233 Кодексу законів про працю України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Так, позивача виключено зі списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення, при цьому ним не одержано письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, а саме розрахунку індексації грошового забезпечення. Лише після отримання листа-відповіді від 06.02.2023 позивачу фактично стало відомо про порушення його прав. Крім того, індексація грошового забезпечення є однією з форм оплати праці, а тому відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України в редакції на час виникнення спірних правовідносин звернення до суду з даним позовом не обмежується будь-яким строком. Однак суд визнає таку причину пропуску строку звернення до суду неповажною, оскільки на підставі ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Відповідно, частина друга статті 233 КЗпП України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не застосовується до спірних правовідносин станом на день звернення до суду з цим позовом. Крім того, в оновленій редакції частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України викладена внаслідок внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 1 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022, при цьому позивач проходив службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_1 ) до 16.10.2020. Отже, на час припинення служби у НОМЕР_2 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_1 ) законодавчо не було передбачено одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні.
Разом з тим, частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Проте, відповідно до статей 3 і 221 КЗпП України в порядку, передбаченому главою XV цього Кодексу, підлягають розгляду індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності.
За приписами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України справи, що виникають з трудових правовідносин суди розглядають у порядку цивільного судочинства. При цьому норми Цивільного кодексу України визначають загальну позовну давність тривалістю у три роки (стаття 257) та передбачають можливість установлення законом для окремих видів вимог спеціальної позовної давності (стаття 258), яка може бути скороченою або більш тривалою за загальну позовну давність.
Виходячи з цього, встановлений у частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.
Натомість строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.
Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.
Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.
Крім того, суд враховує, що, грошове забезпечення позивача як військовослужбовця є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі його розмір йому відомий. Позивач мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було визначено розмір грошового забезпечення чи здійснено його перерахунок та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий його розрахунок чи розрахунок його складових. Отже, з дня отримання грошового забезпечення позивачем як військовослужбовцем, який проходить військову службу, він вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Будь-якого іншого обґрунтування поважності причин пропуску строку позивачем не зазначено.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Таким чином, позивачу необхідно усунути зазначений недолік позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав пропуску строку звернення до суду та надати докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.
У разі неусунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовна заява буде повернута позивачу.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Опімах