Справа № 320/4104/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4104/21 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому просила:

- визнати неправомірною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області у встановленні особи та розгляді заяви про встановлення належності до громадянства України;

- зобов`язати відповідача провести процедуру встановлення особи відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25 березня 2015 р. та розглянути її заяву про встановлення належності до громадянства України з урахуванням правової оцінки та висновків суду.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що у порушення приписів названого правового акта Центральним міжрегіональним управлінням державної міграційної служби у м. Києві та Київській області не проведено процедуру встановлення її особи, чим порушено її право на отримання паспорта громадянина України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Зокрема, апелянт зазначає, що процедурі ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України для видачі паспорта громадянина України передує процедура встановлення особи. Водночас, позивач не надала інформації на підставі яких документів було за можливе встановити її особу та належність до громадянства СРСР.

Скаржник стверджує, що відповідно до вимог законодавства України, якщо органи ДМС України не змогли встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, стверджуючи поро законність та обгрунтованість судового рішення, вказує, що рішенням суду підтверджено її належність до громадянства України.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гузе Калер, Мартунинського району, Нагірно-Карабахської автономної області, Азербайджанської РСР.

За даними листа Управління з розгляду питань громадянства Головного управління з питань громадянства Республіки Азербайджан № 08/6955Н7 від 21.09.2017 р. та листа Міністерства внутрішніх справ Республіки Азербайджан № 018-12422-1217 від 15.11.2017 р. ОСОБА_1 не є громадянкою Республіки Азербайджан та не обліковується прописаною чи виписаною на території республіки.

03 жовтня 2018 р. позивач звернулась до Бородянського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Київській області із заявою про оформлення паспорту у якій вказувала, що постійно проживає на території України з 1990 р.

Листом № 19/1455 від 09.10.2018 р. Бородянський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Київській області повідомив заявницю, що у зв`язку з відсутністю у неї паспорта громадянина колишнього СРСР їй необхідно звернутись до суду для встановлення особи та факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. або 13.11.1991 р.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 03.12.2018 у справі № 360/2457/18 встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Гузе Калер, Мартунинського району НКАО Азербайджанської РСР, постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року і по теперішній час.

У подальшому позивач звернулась до суду з позовом у якому просила встановити її особу.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 06.03.2019 р. у справі № 360/2457/18 у задоволенні позову відмовлено.

Це рішення вмотивовано тим, що процедуру встановлення особи визначено постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25 березня 2015 р. При цьому, позивач не надала доказів того, що вона зверталась до органів державної міграційної служби і їй було відмовлено у встановленні особи.

Із матеріалів справи вбачається, що після ухвалення судом рішення у справі № 360/2457/18 ОСОБА_1 зверталась до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із заявою про втрату паспорта зразка 1974 р. та встановлення особи.

На підставі цієї заяви начальником Бородянського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області складено Акт встановлення особи.

Разом з тим, листом № 19/1215 від 17.09.2019 р. позивачку було повідомлено про те, що для підтвердження громадянства України надається довідка про реєстрацію особи громадянином України. Оскільки така довідка не надана, відсутні підстави для подальшого розгляду та прийняття рішення щодо встановлення особи і документування паспортом громадянина України. З питання встановлення особи заявниці рекомендовано звернутись до суду.

25 вересня 2019 р. ОСОБА_1 подала до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області заяву про встановлення належності до громадянства України.

Листом № 19/1246 від 01.10.2019 р. позивачку повідомлено, що у поданих нею документах відсутня копія паспорта зразку колишнього СРСР або інших документів з фотокарткою.

29 жовтня 2019 р. ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача із заявою про встановлення належності до громадянства України.

За даними листа Бородянського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області № 80.3223-63/80.3223.1-20 від 04.03.2020 р. зазначену заяву було розглянуто. Заявниці роз`яснено, що процедура встановлення особи міграційною службою стосується тільки громадян України. Оскільки її паспорт зразку 1974 р. втрачено і відсутні інші документи, які б посвідчували особу, позивачці рекомендовано встановити особу на підставі судового рішення.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 03.02.2021 р. у справі № 939/1068/20 заяву ОСОБА_1 про встановлення особи залишено без розгляду з тих підстав, що між заявницею та Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області існує спір про право.

11 березня 2021 р. ОСОБА_1 подала до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області заяву про встановлення належності до громадянства України.

Листом № А-3831/6/8012-21/80.3223/3910-21 від 19.03.2021 р. позивачку повідомлено, що її звернення залишено без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України». За змістом цього листа процедура встановлення особи стосується тільки громадян України, а тому неможливо прийняти до уваги процедуру встановлення особи та акт встановлення особи, який був складений начальником Бородянського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області всупереч Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 р. № 2235-III.

Статтею 3 цього Закону визначено, що громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно частини 1 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 р. № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

За змістом пункту 20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25 березня 2015 р. (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 р. № 745) (надалі за текстом - «Порядок») документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються особою або її законним представником/уповноваженою особою до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта за зареєстрованим місцем проживання особи (тут та надалі норми у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 38 Порядку після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт.

Згідно пункту 43 Порядку у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до МВС, Національної поліції, Мін`юсту, органів ДФС, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. У виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС.

Пунктом 100 Порядку установлено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо:

1) особа не є громадянином України;

2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання);

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію;

4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта;

5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта;

6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.

Із наведеного випливає, що проведення процедури ідентифікації особи покладено на територіальні органи/підрозділи Державної міграційної служби України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 р. (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) (надалі за текстом - «Порядок № 215»).

Згідно пункту 7 Порядку № 215 встановлення належності до громадянства України стосується:

а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі:

осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України;

осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України;

б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту;

в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно пункту 90 Порядку територіальний орган Державної міграційної служби України перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

Рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України або про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником, не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови.

Приймаючи до уваги, що всупереч наведеним законодавчим приписам за результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів відповідачем не було прийнято жодного з рішень, передбачених Порядком № 215, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 07 березня 2023 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко