Справа № 480/8237/22
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2023 року Справа № 480/8237/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелети С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити дії,
Позов обґрунтовує тим, що під час призначення пенсії позивачу не було зараховано до страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи, а саме: з 06.03.1994 по 18.09.1996; з 06.03.1994 по 01.01.2000, як період здійснення підприємницької діяльності; з 01.01.2003 по 31.03.2003; з 01.09.2006 по 31.12.2006 та зараховано до страхового стажу 1998 та 1999 повні роки трудової діяльності помісячно сплачених страхових внесків, а не поквартальну звітність. Позивач подавала заяви про здійснення відповідного перерахунку стажу, але отримала відмову. Зазначає, що документи, які підтверджують здійсненні підприємницької діяльності та перебування позивача на загальній системі оподаткування, були надані пенсійному фонду, але безпідставно не враховано, чим порушено право на належний розрахунок страхового стажу та пенсійних виплат.
Судом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у відповідачів витребувано додаткові документи, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи із викликом сторін в режимі відеоконференції.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відзиву на позов не надходило, лише надійшли документи з пенсійної справи позивача на вимогу суду.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд зазначає наступне.
Також за результатом звернення позивача із заявою від 20.06.2022 про перерахунок стажу ГУ ПФУ в Сумській області листом від 13.07.2022 №3262/П-1800-22 відмовило у перерахунку страхового стажу позивача.
Позивач не погодилася із відмовою відповідачів у здійсненні перерахунку страхового стажу, у зв`язку із чим звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ст. 1 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначає стаття 24 Закону №1058-ІV.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою: ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.
За визначеннями, наведеними в статті 1 Закону № 1058-IV, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток розміру мінімальної заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, встановлених законом, на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).
При цьому, п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону № 1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно з пп. 1 п. 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Статтею 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.
Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 1058-IV наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Згідно з пунктом 1.1. Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації); заява про призначення пенсії працюючим особам подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.
За змістом пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (пп.1);
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності (абз.3 пп.2).
Згідно з п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).
Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:
до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків,
з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків,
з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).
Отже, умови зарахування відповідних періодів здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу пов`язуються з документальним підтвердженням здійснення підприємницької діяльності, яке є відмінним та залежить від форми оподаткування фізичної особи-підприємця.
Відповідно до частин першої-другої статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 1058-IV передбачено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.
Абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 було затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення №794), згідно з пунктом 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до пункту 5 Положення №794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).
Пунктами 6-7 Положення №794 передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови. Уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.
Аналіз наведених вище норм свідчить на користь того, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).
Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України. Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.
Також суд зауважує, що відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 5-5 від 10.06.1994 (далі - Інструкція №5-5, чинної у спірний період) усі підприємства, у тому числі з іноземними інвестиціями, а також громадяни які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно їхній праці, адвокати зобов`язані зареєструватись як платники внесків в органах Пенсійного фонду в районах (містах) у 10-денний строк з дня одержання свідоцтва про реєстрацію в місцевих органах державної влади, про що отримують повідомлення Фонду (додаток №1).
Згідно з пунктом 18 Інструкції №5-5 для обчислення суми внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів, береться оподаткований чистий доход, який вираховується як різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що безпосередньо пов`язані з одержанням доходу, на підставі копій податкових декларацій. Громадянам, які займаються підприємницькою діяльністю на основі патенту, нараховуються внески з тієї суми доходу, з якої визначається плата за патент.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Інструкції про порядок обчислення сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 06.09.1996 № 11-1 (далі - Інструкція № 11-1 (чинної у спірний період), платниками обов`язкових внесків на державне соціальне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності.
Відповідно до пункту 2.9 Інструкції від 06.09.1996 № 11-1 платники, перелічені в пп. 2.2, 2.4 зобов`язані зареєструватись в органах Пенсійного фонду в районах (містах) за юридичною адресою, а платники, зазначені у п. 2.7 - за постійним місцем проживання.
Системний аналіз наведених правових норм дає суду підстави для висновку, що у період з 1993 року по 01.07.2000 на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій період здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах Пенсійного фонду.
Відтак, належними доказами, якими особа може підтвердити періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме: до 01.07.2000 - довідка органу Пенсійного фонду про сплату страхових внесків, після 01.07.2000 - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Надаючи правову оцінку прийнятим спірним рішеннями, якими позивачу було відмовлено у задоволенні поданих заяв про перерахунок стажу, судом враховується наступне.
Так, до заяви від 10.06.2022 про перерахунок позивачем надано лист ГУ ДПС в Сумській області від 20.05.2022 №2147/6/19-28-24-03.
Так, відповідного до листа ГУ ДПС в Сумській області від 20.05.2022 №2147/6/19-28-24-03 податковий орган зазначив, що надати інформацію щодо системи оподаткування , нарахованих та сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивачем з 01.01.1994 немає можливості у зв`язку із закінченням терміну зберігання особових рахунків платників податків. У період з 01.01.2017 по теперішній час (20.05.2022 день складання листа ГУ ДПС в Сумській області) позивач перебуває на загальній системі оподаткування.
У зв`язку із зазначеним, судом враховується, що ГУ ПФУ у Київській області під час розгляду заяви позивача не досліджував, і не міг дослідити документи, які додані позивачем до адміністративного позову, та які, як зазначає позивач свідчать про сплату внесків та податків. Надані документи відповідачем не досліджувалися та не враховувалися, оцінка відповідачем не надавалася та не могла бути надана.
Оскільки в період з 1993 року по 01.07.2000 на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій період здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах Пенсійного фонду, але такі документи позивачем разом із заявою від 10.06.2022 надано не було, ГУ ПФУ у Київській області правомірно було відмовлено позивачу у здійсненні відповідного перерахунку пенсії згідно поданої заяви від 10.06.2022.
Стосовно позовних вимог позивача щодо протиправної відмови ГУ ПФУ в Сумській області щодо здійснення перерахунку стажу позивача, яке викладено у листі від 13.07.2022 №3262/П-1800-22 про відмову у проведенні перерахунку допризначеної пенсії, а також зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи, а саме: з 06.03.1994 по 18.09.1996; з 06.03.1994 по 01.01.2000, як період здійснення підприємницької діяльності; з 01.01.2003 по 31.03.2003; з 01.09.2006 по 31.12.2006 та зарахувати до страхового стажу 1998 та 1999 повні роки трудової діяльності помісячно сплачених страхових внесків, а не поквартальну звітність та внести зміни до індивідуальних відомостей застрахованої особи, призначити пенсію з урахуванням зарахованих вищезазначених періодів роботи, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що після прийняття спірного рішення ГУ ПФУ у Київській області від 14.06.2022 позивач подає до ГУ ПФУ в Сумській області нову заяву від 20.06.2022 про перерахунок страхового стажу позивача.
До заяви від 20.06.2022 позивачем додано додатки, а саме копію довідки форми 4 ОПП за 2006р., 2 квитанції про сплату страхових внесків в 2006., копію свідоцтва про державну реєстрацію за 2006р., 2 аркуші форми ОК-5.
Слід зазначити, що в заяві до ГУ ПФУ в Сумській області від 20.06.2022 позивач зазначала, що при нарахуванні пенсії період страхового стажу з 01.03.1994 по 2000 р. не було зараховано. Крім іншого позивачем в заяві було зазначено, що увесь цей час позивач працювала на спрощеній системі оподаткування та сплачувала податки, була зареєстрована в пенсійному фонді. У зв`язку із зазначеним просила зарахувати період роботи з березня 1994 до 2000 р. до страхового стажу.
Крім того, позивач зазначила, що період з січня 1998 р. по грудень 1999 р. позивачу помилкового не було зараховано 16 місяців. Позивач зазначила, що в графі кількість днів трудових та цивільно-правових відносин та позначка сплата страхових внесків зазначено 1, в інші місяці вказана сплачена сума поквартальної сплати податку. До жовтня 2013р. підрахунком відпрацьованого часу займався пенсійний фонд, до якого подавалися своєчасно звіти, в яких позивач зазначала виконання підприємницької діяльності за повні роки. У зв`язку із зазначеним просила зарахувати до страхового стажу весь період з 1998 р. по 1999 р. по 12 місяців.
Також в заяві від 20.06.2022 позивач зазначила, що не було зараховано до страхового стажу 3 місяці в період з 01.01.2003 по 01.04.2003, але позивач має за зазначений період ярлик-розписку датовану 12.02.2003 та квитанцію про сплату податку на рахунок отримувача.
Позивачем в заяві від 20.06.2022 зазначено, що територіальним органом пенсійного фонду не враховано до страхового стажу 4 місяці в період з 01.09.2006 по 31.12.2006, але позивач має квитанції про сплату страхових внесків, датовані 05.10.2006 та 15.11.2006 на рахунок ПФУ м.Конотоп. У зв`язку із зазначеним просила зарахувати даний період до страхового стажу та нарахувати пенсію із врахуванням викладеного в заяві від 20.06.2022.
За результатом поданої позивачем заяви від 20.06.2022 з додатками, ГУ ПФУ у Сумській області було відмовлено у перерахунку, про що зазначено в листі від 13.07.2022 №3262/П-1800-22 про відмову у проведенні перерахунку допризначеної пенсії, а також детально роз`яснено позивачу підстави та період зарахування територіальним органом Пенсійного фонду України страхового стажу.
Так, як зазначено ГУ ПФУ у Сумській області до розрахунку стажу позивача відповідачем було включено період роботи позивача згідно записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , період навчання в Харківському юридичному університеті, період здійснення догляду за дітьми до досягнення ними 3-річного віку, а також період здійснення підприємницької діяльності в якому позивачем було сплачено страхові внески, інформація про які міститься в Реєстрі застрахованих осіб. Відповідачем зазначено, що позивач в територіальному органі пенсійного фонду з 01.03.1994 зареєстрована як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю, а з 28.11.2006 як фізична особа-підприємець.
Зазначено, що позивачу зараховано до страхового стажу 36 років 03 місяці 06 днів, ГУ ПФУ в Сумській області та детально відображено періоди, що були зараховані до трудового стажу позивача, а також періоди, які не можуть бути зараховані до трудового стажу, із обґрунтуванням підстав такого не зарахування.
Стосовно спірного періоду, який позивач просить зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до стажу, а саме з 06.03.1994 по 18.09.1996; з 06.03.1994 по 01.01.2000, як період здійснення підприємницької діяльності; 1998 р. та 1999 р. повні роки трудової діяльності помісячно сплачених страхових внесків, а не поквартальну звітність та внести зміни до індивідуальних відомостей застрахованої особи, суд зазначає наступне.
ГУ ПФУ в Сумській області в листі від 13.07.2022 зазначено, що позивачу зараховано до страхового стажу період за який позивачем було сплачено внески та даними Реєстру застрахованих осіб, а також період догляду за дітьми до досягнення ними 3-річного віку.
Так, до страхового стажу ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Сумській області зарахований період з 12.12.1979 по 16.08.1983, з 01.09.1983 по 25.06.1987, з 01.08.1987 по 05.03.1994, з 19.09.1996 по 31.12.2002 та з 01.04.2003 по 31.12.2003 у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, зокрема розрахунок страхового стажу позивача на час призначення пенсії, а також зазначено ГУ ПФУ в Сумській області в листі від 13.07.2022.
Крім того, відповідач в листі від 13.07.2022 №3262/П-1800-22 зазначив, що за даними Реєстру застрахованих осіб період з 19.09.1996 по 28.02.1998, 01.03.1998 по 31.03.1998, 01.04.1998 по 31.05.1998, 01.06.1998 по 30.06.1998, 01.07.1998 по 31.08.1998, 01.09.1998 по 30.09.1998, 01.10.1998 по 30.11.1998, 01.12.1998 по 31.12.1998, 01.01.1999 по 28.02.1999, 01.03.1999 по 31.03.1999, 01.04.1999 по 31.05.1999, 01.06.1999 по 30.06.1999, 01.07.1999 по 31.08.1999, 01.09.1999 по 30.09.1999, 01.10.1999 по 30.11.1999, 01.12.1999 по 31.12.1999, 01.01.2000 по 31.12.2002, 01.04.2003 по 31.12.2003 зарахований до страхового стажу позивача.
Також період з 19.09.1996 по 28.02.1998, з 01.04.1998 по 31.05.1998, з 01.07.1998 по 31.08.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 28.02.1999, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.07.1999 по 31.08.1999 та з 01.10.1999 по 30.11.1999 зарахований до страхового стажу як догляд за дітьми до досягнення ними 3-річного віку.
Разом із тим, ГУ ПФУ в Сумській області в листі від 13.07.2022 зазначено, що відсутня інформація про систему оподаткування позивача під час здійснення діяльності до 01.01.2004, а також відсутня інформація про сплачених страхових внесків до Пенсійного фонду України за період з березня 1994 р. по лютий 1998р.
Враховуючи те, що позивачем не було надано до заяви від 20.06.2022 жодних доказів того, що позивач в період з березня 1994 р. по лютий 1998 р. сплачувала страхові внески, інформація про систему оподаткування у ГУ ПФУ в Сумській області станом на 13.07.2022 була відсутня, позивач в заяві від 20.06.2022 зазначала про перебування на спрощеній системі оподаткування, але докази перебування на спрощеній системі оподаткування позивачем не надано було відповідачу, судом визнається правомірним висновок ГУ ПФУ в Сумській області щодо неможливості зарахувати до стажу зазначений спірний період з 06.03.1994 по 18.09.1996 за відсутності у відповідача доказів сплати позивачем страхових внесків.
Щодо неврахування ГУ ПФУ в Сумській області спірного періоду, зокрема здійснення позивачем підприємницької діяльності з 06.03.1994 по 01.01.2000, суд зазначає, що ГУ ПФУ в Сумській області зарахований такий період до страхового стажу позивача виключно за ті періоди, за які у ГУ ПФУ в Сумській області є інформація про сплату позивачем страхових внесків та наявна інформація в Реєстрі застрахованих осіб та період перебування позивача по догляду за дитиною.
Так, незважаючи на відсутність сплати внесків під час перебування позивача по догляду за дитиною, період з 19.09.1996 по 28.02.1998, з 01.04.1998 по 31.05.1998, з 01.07.1998 по 31.08.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 28.02.1999, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.07.1999 по 31.08.1999 та з 01.10.1999 по 30.11.1999 ГУ ПФУ в Сумській області включило до страхового стажу позивача, що підтверджується наданим протоколом та детальним розрахунком страхового стажу позивача.
Таким чином період здійснення підприємницької діяльності позивача, за який у ГУ ПФУ в Сумській області відсутня інформація про сплату страхових внесків, позивачу було зараховано до страхового стажу, як період здійснення догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку.
Відповідно до наданого ГУ ПФУ в Сумській області протоколу позивачу зараховано 36р. 3 міс. 6 днів страхового стажу, в який включено період з 01.01.1998 по 31.12.1999 в повному обсязі, тому позивач помилково вважає, що відповідачем не зараховано 16 місяців страхового стажу в період з 01.01.1998 по 31.12.1999.
Згідно розрахунку страхового стажу період з 19.09.1996 по 31.12.2002 було зараховано до страхового стажу в повному обсязі, а тому позивач помилково вважає, що період з 19.09.1996 по 01.01.2000 відповідач не зарахував до страхового стажу позивача.
Судом також враховується, що до заяви від 20.06.2022 позивачем також не надано жодних доказів сплати страхових внесків за період з 06.03.1994 по 01.01.2000, а надані дві квитанції, що стосуються сплати коштів у 2006 році.
Таким чином у відповідача відсутні підстави для зобов`язання відповідача зараховувати до страхового стажу період, за які позивачем не було надано до територіального органу докази сплати страхових внесків.
При цьому слід зазначити, що у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача включати до страхового стажу позивача період, який вже включено ГУ ПФУ в Сумській області до загального страхового стажу позивача, оскільки інформація про сплату позивачем страхових внесків наявна в Реєстрі застрахованих осіб.
Враховуючи те, що до заяви від 20.06.2022 позивачем не надавалися жодні документи, які б підтверджували сплату внесків за період з 01.01.1998 по 31.12.1999, у відповідача відсутні підстави вносити зміни до індивідуальних відомостей застрахованої особи, за період в який страхові внески позивачем не сплачено.
Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання ГУ ПФУ зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи з 01.01.2003 по 31.03.2003; з 01.09.2006 по 31.12.2006, суд зазначає наступне.
Як зазначає ГУ ПФУ в Сумській області в листі від 13.07.2022 період з 01.01.2003 по 31.03.2003 не було зараховано до страхового стажу у зв`язку із відсутністю доказів сплати страхових внесків. Крім того, відповідач зазначив, що за даними Реєстру застрахованих осіб позивачем було подано звіт про нарахування доходу та сплату страхових внесків за період з квітня по грудень 2003 року, у зв`язку із чим період з 01.04.2003 по 31.12.2003 було зараховано до страхового стажу.
Враховуючи те, що матеріалами справи не підтверджується, що позивачем разом із заявою від 20.06.2022 було надано ГУ ПФУ в Сумській області докази сплати позивачем страхових внесків за період з 01.01.2003 по 01.04.2003, при цьому позивач в заяві від 20.06.2022 лише зазначила про наявність таких документів, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог та зобов`язання відповідача включити період з 01.01.2003 по 01.04.2003 до страхового стажу.
Стосовно неврахування періоду роботи позивача з 01.09.2006 по 31.12.2006 до страхового стажу, відповідачем у листі від 13.07.2022 також зазначено про відсутність доказів сплати позивачем страхових внесків, а тому за 2006 р. зараховано до страхового стажу виключно за період з 01.01.2006 по 31.08.2006 згідно даних Реєстру застрахованих осіб.
Стосовно наданих позивачем до заяви від 20.06.2022 про перерахунок стажу квитанцій про сплату страхових внесків у 2006р., суд зазначає наступне.
Позивачем надана квитанція №45 від 05.10.2006 на суму 481,28 грн. В графі призначення платежу зазначено «Сплата страхових внесків от ОСОБА_1 ». В квитанції №18 від 15.11.2006 про сплату 600 грн. зазначено «Обов`язкові внески. Пенсійний фонд м.Конотоп».
Разом із тим, суд зазначає, що в даному випадку, зазначені квитанції не підтверджують факт того, що квитанцією №45 від 05.10.2006 та №18 від 15.11.2006 сплачені внески саме за період з 01.09.2006 по 31.12.2006, в призначенні платежу така інформація не зазначена.
Зазначені квитанції свідчать виключно про перерахування коштів позивачем зі сплати страхових внесків 05.10.2006 та 15.11.2006, а не сплату страхових внесків за період з 01.09.2006 по 31.12.2006.
Як вбачається із листа ГУ ПФУ в Сумській області від 13.07.2022 період з січня 2004 по грудень 2021 включно зараховані до страхового стажу за даними Реєстру застрахованих осіб відповідно до сум сплачених страхових внесків до Пенсійного фонду України.
За даними персоніфікованого обліку у поданому у березні 2007 року звіті за 2006 р. позивачем зазначено суму доходу та сплачені внески за період з січня по серпень 2006р. Таким чином до страхового стажу було зараховано період з 01.01.2006 по 31.08.2006. Згідно з актом камеральної перевірки позивача, яка знаходилася на загальній системі оподаткування, від 29.09.2006 відповідачем було здійснено перевірку повноти нарахування та сплати страхових внесків за 2005р. Також ГУ ПФУ в Сумській області зазначено, що нарахування та сплата позивачем внесків у 2006р. перевірці не підлягали.
Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем дійсно було складено акт камеральної перевірки від 29.09.2006, відповідно до висновків якого зазначено, що за 2005р. позивачу необхідно сплатити 481,28 грн. Також 29.09.2006 УПФУ в м.Конотоп було сформовано вимогу №Ф-456/1 на суму 481,28 грн.
Надана позивачем квитанція №45 від 05.10.2006 також свідчить про те, що 05.10.2006, тобто після проведеної 29.09.2006 перевірки та винесеної вимоги від 29.09.2006, позивачем перераховуються кошти в сумі 481,28 грн., які повністю відповідають сумі страхових внесків за 2005р.
Таким чином позивачем не доведено належними та допустимими доказами посилання на те, що квитанцією №45 від 05.10.2006 та №18 від 15.11.2006 сплачені внески саме за період з 01.09.2006 по 31.12.2006, а не за будь-який інший період, в т.ч. і попередні звітні періоди, зокрема, за 2005р.
Крім того, стосовно наданих позивачем до матеріалів адміністративного позову квитанцій та ярликів розписок по перерахування коштів, суд зазначає, що в даному випадку, надані позивачем документи взагалі не були подані до пенсійного органу, в додатках до заяви про перерахунок стажу не надані, жодним територіальним органом Пенсійного фонду України взагалі не досліджувалися, відповідачами не надавалася оцінка змісту таких документів, а тому у суду відсутні підстави зобов`язувати зараховувати до страхового стажу періоди, по яким не сплачені страхові внески.
Суд зазначає, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідачів враховувати спірні періоди згідно документів, які позивачем не надавалися та не досліджувалися жодним територіальним органом Пенсійного фонду України, визнаються передчасними, а позивач не позбавлена права повторного звернення до відповідача із наданням підтверджуючих доказів сплати суми страхових внесків.
Крім того, слід зазначити, що позивачем надавався до територіального органу Пенсійного фонду України лист податкового органу від 10.05.2022, в якому містилася інформація про те, що за період з 01.01.1994 інформація про систему оподаткування позивача відсутня, а з 01.01.2017 по день видачі довідки позивач перебуває за загальній системі оподаткування.
Саме зазначений лист податкового органу від 10.05.2022 надавався позивачем до відповідача та міститься в пенсійній справі позивача.
Разом із тим, після прийняття спірних рішень територіальними органами Пенсійного фонду України про відмову у перерахунку страхового стажу, позивач у ГУ ДПС в Сумській області отримує новий лист, який повністю по змісту спростовує попередні твердження позивача стосовно перебування на спрощеній системі оподаткування з 01.03.1994 по 2000 р., про що позивач зазначає в листі від 20.06.2022. Так, позивач особисто зазначила в заяві від 20.06.2022 до ГУ ПФУ в Сумській області, що перебувала на спрощеній системі оподаткування з 01.03.1994 по 2000 рік.
Дані твердження спростовуються змістом наданого позивачем до матеріалів справи листом від 14.07.2022 ГУ ДПС в Сумській області, в якому податковий орган зазначає, що позивач перебувала на загальній системі оподаткування в період з 01.10.1993 по 31.12.2006, 01.04.2015 по 30.09.2020, з 30.10.2020 по 30.05.2022, а на спрощеній системі оподаткування в період з 01.01.2007 по 01.04.2015, з 01.10.2020 по 29.10.2020, з 30.05.2022 по день видачі довідки (тобто по 14.07.2022).
Таким чином ГУ ДПС в Сумській області в листі від 14.07.2022 відображає взагалі іншу податкову інформацію відносно позивача, яку податковим органом було викладає в попередньому листі від 10.05.2022, а також спростовується твердження позивача про перебування з 01.03.1994 на спрощеній системі оподаткування.
Статтею 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачено, що перерахунок пенсії проводиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.
Судом встановлено, що у спірних правовідносинах пенсійний орган не досліджував, не оцінював та не висловлював жодних суджень з приводу юридично значимих факторів обчислення страхового стажу по документам, які позивачем до відповідача не надавалися. Тому на даний час у суду відсутні підстави для дослідження правомірності неврахування відповідачем документів, що подаються позивачем до матеріалів справи, але які позивачем взагалі не надавалися до територіального органу пенсійного фонду, та які відсутні в пенсійній справі позивача.
В даному випадку, досліджені судом матеріали справи, в т.ч і заяви позивача з додатками, свідчать проте, що періоди, які відповідач просить врахувати до страхового стажу, частково включено до страхового стажу позивача, а періоди в яких позивач перебувала на загальній системі оподаткування та за які у відповідача відсутня інформація та докази сплати страхових внесків у ГУ ПФУ в Сумській області відсутні підстави для врахування такого періоду до страхового стажу позивача, про що зазначено судом вище.
Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що у відповідачів станом на 14.06.2022, а також станом на 13.07.2022, тобто на час розгляду заяв позивача про перерахунок страхового стажу, взагалі була відсутня інформація про систему оподаткування позивача, а позивач в заяві від 20.06.2022 зазначала про перебування на спрощеній системі оподаткування.
В адміністративному позові при зверненні до суду позивач зазначає, що перебувала за загальній системі оподаткування з посиланням на лист ГУ ДПС в Сумській області від 14.07.2022, який відповідачами не досліджувався, не враховувався.
Разом із тим, слід зазначити, що такі обставити та зазначена інформація, в т.ч. і яка повністю спростовує твердження позивача в заяві від 20.06.2022 про перебування на спрощеній системі оподаткування з 01.03.1994 до пенсійного органу доведена в установленому порядку не була, позивачем не повідомлялася, в заяві від 20.06.2022 не зазначалася позивачем. Таким чином позивачем до відповідачів та до суду надаються різні документи, зазначається різні обставини, зокрема, що перебування позивача на загальній чи спрощеній системі оподаткування.
Із врахуванням зазначеного, суд зазначає, що позивач не позбавлена права та можливості звернення до територіального органу Пенсійного фонду із належним чином оформленою заявою разом із документами, які впливають на підрахунок стажу позивача, в т.ч. доказами, які свідчать про те, що позивач з 01.10.1993 перебування позивача на загальній системі оподаткування, а також доказами сплати страхових внесків за періоди, які відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Дослідженими судом доказами, наданими сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, відповідачами доведено правомірність прийнятих рішень 14.06.2022, 13.07.2022 щодо відмови позивачу у перерахунку страхового стажу, в т.ч. і за періоди, які зазначені в заяві від 20.06.2022.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета