Справа № 521/14337/22
Суддя: Середа І. В.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/6/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В. ,

за участю секретаря -Щербан О.Д.,

представника позивача - Рущенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Управління патрульної поліції в Одеській області в особі Управління патрульної поліції в Одеській області та інспектора 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Григоровича Миколи Романовича про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.09.2022 р. звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Департаменту Управління патрульної поліції в Одеській області в особі Управління патрульної поліції в Одеській області та інспектора 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Григоровича Миколи Романовича про скасування постанови серії ЕАР № 5939417 про адміністративне правопорушення від 25 вересня 2022 року.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 25.09.2022 р. о 14:44 годині вона керувала автомобілем марки Мітсубісі рухалася по 1 км Київського шосе у м.Одесі і зупинилася на вимогу поліцейського, який стояв на узбіччі біля патрульного автомобіля без увімкнених проблискових маячків та конусів на дорозі, тримаючи в руках вимірювальний пристрій. Поліцейським повідомлено про перевищення швидкості та складено постанову з чим вона не погодилася, оскільки пристрій не був закріплений стаціонарно.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2022 року матеріали адміністративної справи були передані на розгляд Суворовському районному суду м. Одеси на підставі п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України.

03 листопада 2022 року матеріали справи були розподілені в автоматизованому порядку на суддю.

04.11.2023 р. справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

03.01.2023 р. до суду надійшов відзив від управління за змістом якого заперечує против вимог позивача, оскільки було допущено перевищення швидкості, порушення зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI20/20 TruCAM ІІ№ТС008382 та підтверджується роздруківкою з файлу та відеозаписом. Зазначеник пристрій відповідає всім вимогам законодавства, пройшов відповідну повірку та його покази являються належними, допустимими, достовірними доказами. Права особі роз`яснено, зауважень не висловлено.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала позов та вказані в ньому обгрунтування, а також зазначила, що поліцейським не в повному обсязі розяснено права позивача на місці зупинки, прилад знаходився в руках поліцейського, тоді як це може давати похибку через тремтіння рук, надане відео не містить цифрового підпису, відео не містить самогоо правопорушення, а оплата штрафу не свідчить про визнання правопорушення, а лише підтверджує, що позивач є законослухняною.

Представник відповідача управління та інспектор не зявилися в засідання, повідомлені належним чином, виходячи з вимог ст.268 КАС України, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає здоволенню з огляду на таке.

Судом встанолено, що 25.09.2022 р. інспектором 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Григоровичем М.Р. складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії ЕАР №5939417.

Як вбачається із змісту постанови 25.09.2022 року в м.Одеса, Київське шосе 1 км громадянка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в населеному пункті зі швидкістю руху 79 км/год, що перевищує дозволену швидкість на 29 км/год при допустимій швидкості 50 км/год, чим порушила п. 12.4 ПДР. Швидкість виміряна лазерним вимірювачем швидкості TruCAM II № ТС008382.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 12.9 «б» "Про Правила дорожнього руху" затверджені постновою КМУ №1306 від 10.10.2001, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 Знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості, 3.31 Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1, 2, третя і 5 статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, ч. 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зстаттею 252 КУпАПпосадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Частина 2 статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

В свою чергу, відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція в редакції станом на 18.11.2021 р. визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 1 розділ І Інструкції №1395).

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п.1 р. III Інструкції № 1395)

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р. III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що за приписами закону розгляд справи і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС Україниелектронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

За нормами п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з нормами ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Згідно п.2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- кінозйомки, відеозапису, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення;2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

Посібник користувача щодо користування лазерним вимірювачем швидкості LTI 20/20 TruCAM II - це звід конкретних правил та вказівок, що у своїй сукупності встановлюють порядок і спосіб використання лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCAM II, які розроблені безпосередньо виробником цього пристрою LaserTecnology, Inc, США.

Відповідно до «Посібника користувача по LTI 20/20 TruCAM II» (надалі - Посібник) вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTT 20/20 ТгuСАМ II (далі ТгuСАМ II) призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху.

Відповідно до розділу 4 Посібника на приладі ТгuСАМ передбачена можливість встановлення приладу для експлуатації для обох рук. Також відповідно до вищевказаної інструкції при використанні приладу «з руки» оптимальна відстань до цілі від 15 до 80 метрів.

Отже, відповідно до розділу 4 Посібника допускається використання приладу з рук. Такий метод використання не впливає на точність проведеної фіксації.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірюваної техніки № 22-01/23899, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 08.11.2021 року та чинного до 08.11.2022 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI20/20 TruCAM ІІ№ТС008382 працює також в ручному режимі, має визначену максимальну допустиму похибку при вимірюванні швидкості в ручному режимі +_ 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год; +_1 % в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год. Отже, прилад є придатним до застосування.

Також, можливість використання виробу "TruCAM LTІ 20/20" виробництва Laser Technology Inc., США підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.

Згідно з експертним висновком виданим Адміністрацією Держспезв`язку 24.12.2020 р. строком дії до 24.12.2023 р. та до 24.12.2015 р. по лазерному вимірювачу швидкості транспортних засобів TruCAM ІІ№ТС008382 та програмномних забезпеченнях правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування АЕS, визначений п.5.1 ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015 (в режимі ЕСВ, виззначеному ДМТУ ISO/IEC 190116:2019, із довжиною ключа 128 біт).

Також ДП «Укрметртестстандарт» видано сертифікат відповідності на вимірювач виданий 09.01.2019 р. і сертифікат перевірки типу зі строком дії до 26.12.2028.

З вказаних матеріалів фото та відеофіксації вбачається, що транспортний засіб Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті м.Одеса, Київське шосе 1 км зі швидкістю руху 79 км/год, швидкість виміряна лазерним вимірювачем швидкості LTI 20/20 TruCAM № ТС008382.

Крім того, відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" сертифікати відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, видані в установленому порядку до набрання чинності цим Законом, чинні протягом визначеного в них строку дії.

Відповідно до переліку засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM фірми Laser Technology, Inc., США, (номер за Державним реєстром засобів вимірювальної техніки) У3197-12 міжповірочний інтервал становить 1 рік.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Посилання позивача на те, що використання приладу ТruCam в ручному режимі суперечить ч.1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", оскільки прилад мав бути закріплений, спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Необхідно звернути увагу на те, що зміст вказаної норми передбачає право поліції, може закріплювати технічні засоби, а може і не закріплювати, як в даному випадку з урахуванням технічної характеристики та можливостей даного приладу.

Також право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення прямо передбачено статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" .

Крім того, необхідно окремо зазначити на твердження представника позивача можливості тремтіння рук та як наслідок наявності похибки під час фіксування швидкосту руху не приймається судом до уваги, оскільки як було встановлено з наданих доказів прилад розрахований на роботу з руки. За технічними властивостями вказаного приладу, в разі проведення неправильних дій з роботою приладу на екрані виникає помилка і замір не здійснюється.

Також із відео та фото з фіксації перевищення швидкості на приладі TruCAM, доданого до відзиву разом з відео про оформлення постанови, на екрані приладу не вибивало помилку. Під час зупинки і повідомлення про перевищення швидкості ОСОБА_1 і не заперечувала проти того, що було перевищення швидкості, просила вибачення та застосування до неї м`якшого стягнення, повідомила про обізнаність в своїх правах, просила її довго не затримувати, не вимагала повної демонстрації відео навіть після того як була складена постанова.

Доводи представника позивача відносно того, що за відсутності електронного цифрового підпису відеозапис як електронний доказ є недопустимим доказом, судом не можуть бути визнані такими, що свідчать про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки КУпАП за нормами якого приймалася постанова не містить вимог щодо обов`язкового скріплення відеозапису як доказу в справі про адміністративне правопорушення, електронним цифровим підписом.

Отже, з урахуванням наведеного доводи позивача щодо відсутності доказів порушення позивачем ПДР є безпідставними, суд вважає, що докази, отримані за результатами використання лазерного вимірювача швидкості TruCam є належними доказами по справі.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що інспектор патрульної поліції при складанні постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений нормами КУпАП.

Отже, оцінивши надані докази в сукупності та враховуючи зазначені норми суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови, оскільки її постановлення є правомірним, позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, а його позовні вимоги є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст.2,5,9,77,90,255,268,286 КАС України,

ВИРІШИВ

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Департаменту Управління патрульної поліції в Одеській області в особі Управління патрульної поліції в Одеській області та інспектора 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Григоровича Миколи Романовича про скасування постанови.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня складання рішення суду.

Суддя

Повне рішення складено 06.03.2023 р.