Справа № 140/6754/22
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року ЛуцькСправа № 140/6754/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Димарчук Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Аршулік С.Р.,

представника позивача Чуба М.В.,

представника відповідача Палій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Володимир-Волинська птахофабрика» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Володимир-Волинська птахофабрика» (далі ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», товариство, позивач) звернулося з позовом до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України (далі відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 жовтня 2021 року №299/33-00-07-01 на суму грошового зобов`язання 10 339 172,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з ТзОВ «Меткомтех», ТзОВ «СГВК «Садко», ТзОВ «Мердокс Інвест», ТзОВ «Карпатська молочарня», ТзОВ ТК «Карпатська молочарня», контролюючим органом встановлені порушення товариством пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України), а саме встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 8 271 338,00 грн, про що складений акт від 16 серпня 2021 року №323/33-00-07-01/00851376.

Не погодившись з висновками акта, товариством були подані заперечення, за результатами розгляду яких, контролюючим органом прийнято рішення про правомірність встановлених порушень, що відображені в акті перевірки.

В подальшому товариством отримано податкове повідомлення-рішення від 20 жовтня 2021 року №299/33-00-07-01 на суму грошового зобов`язання (суму заниження податку на додану вартість за рахунок завищення податкового кредиту по взаєморозрахункам з контрагентами по яких встановлено нереальність здійснення господарських операцій) з урахуванням застосованих штрафних санкцій, в сумі 2 067 834,50 грн в загальному розмірі 10 339 172,50 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до Державної податкової служби України (далі - ДПС України) зі скаргою, яка рішенням від 21 вересня 2022 року №11432/6/97.00-06-08-02-06 залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Позивач не погоджується з висновками викладеними в акті перевірки, змістом податкового повідомлення-рішення та з висновками рішення ДПС України, оскільки документальна позапланова виїзна перевірка товариства проводилась у зв`язку з ненаданням позивачем пояснень та їх документального підтвердження, які спростовують встановлені порушення на запити від 12 березня 2021 року №617/6/33-00-52 та від 29 квітня 2021 року №1320/6/33-00-07-02. У той же час позивач вказує, що на вказані запити були надані відповіді з поясненнями від 29 березня 2021 року №82 та від 27 травня 2021 року №115, відтак, на думку позивача, в контролюючого органу були відсутні підстави визначені в підпункті 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України для проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків.

Щодо взаємовідносин ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» з ТзОВ «Меткомтех», ТзОВ «СГВК «Садко», ТзОВ «Мердокс Інвест», ТзОВ «Карпатська молочарня», ТзОВ ТК «Карпатська молочарня» позивач вказує, що актом перевірки контролюючим органом здійснено висновок про неможливість підтвердження факту придбання позивачем від вказаних контрагентів товару, та його фактичного перевезення відповідно до наданих для перевірки первинних документів та товаро-транспортних накладних, а також неможливості підтвердження фактів реального джерела походження товарів, достовірної інформації про виробника тощо.

Такі висновки контролюючого органу ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки правочини, на підставі яких були сформовані валові витрати та податковий кредит, мали реальний характер та виконані в повному обсязі з оформленням відповідних первинних документів. Так, по кожній господарській операції контрагентами позивача були складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) податкові накладні, які в свою чергу є для покупця достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту та не потребує будь-якого іншого підтвердження. При цьому, по кожній з господарських операцій позивачем були надані під час перевірки первинні документи, які достовірно підтверджували реальність господарських операцій.

Щодо встановлення в акті перевірки контролюючим органом недоліків та невідповідностей у видаткових накладних, позивач зазначає, що видаткові накладні по взаємовідносинах з ТзОВ «Меткомтех», ТзОВ «СГВК «Садко», ТзОВ «Мердокс Інвест», ТзОВ «Карпатська молочарня», ТзОВ ТК «Карпатська молочарня» повністю відповідають вимогам чинного законодавства. При цьому, норми Закону та/або Положення №88 не передбачають обов`язкове зазначення в первинному документі будь-яких додаткових реквізитів про підприємство окрім їх назви, від імені яких складено документ, як і не передбачають обов`язкове зазначення в первинному документі будь-якої деталізації товару, що постачається. У свою чергу, видаткові накладні містять зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру, ціну товару, як то передбачено чинним законодавством та не повинні містити безпідставну деталізацію. Крім того, в договорах поставки, сторони визначили необхідними істотними умовами показники, яким має відповідати товар, але дані показники не мають в обов`язковому порядку зазначатися у видатковій накладній при її складанні. До того ж, норма Закону не передбачає обов`язкове зазначення в первинному документі відомостей про дату та номер довіреності. Крім того, укладеними договорами поставки (додатковими угодами до них) зазначено про домовленість сторін, що відпуск та приймання товару може здійснюватися без довіреностей на кожну поставку окремо.

Крім того, норми Закону та/або Положення № 88 не передбачають обов`язкове зазначення в первинному документі будь-якої конкретної адреси щодо місця складання первинного документу. Стаття 9 Закону взагалі не містить вимоги щодо обов`язкової наявності такого реквізиту, як «місце складання». Крім того, позивач звертає увагу, що місце складання первинного документу не є тотожним місцю підписанню сторонами цього ж первинного документу та сторони взаємовідносин вільні у своєму виборі щодо місця та часу підписання первинного документу відмінному від місця складання документу.

Щодо пункту навантаження та транспортування товару, позивач зауважує, що податковий кредит сформовано за фактом придбання товару, а не транспортних послуг, тому докази транспортування є додатковими (допоміжними, факультативними) щодо підтвердження обставин господарських операцій з постачання товару, але не є документами, на підставі яких формується податковий кредит. Більше того, за умовами договорів постачання, транспортування товару забезпечує постачальник, а тому у товариства не було господарської необхідності та обов`язку перевезення (переміщення) товару.

Крім того, позивач вказує, що у розглядуваному випадку контролюючий орган використав інформацію, наявну в автоматизованих інформаційних системах ДПС щодо господарської діяльності контрагентів товариства та контрагентів контрагента товариства без аналізу первинних документів таких платників податків, оскільки зустрічні звірки жодного із контрагентів товариства фактично не проводились, тому аналітична інформація автоматизованих інформаційних систем ДПC не може бути підставою для висновку щодо здійснення товариством безтоварних операцій, та, відповідно, однією з підстав для висновку про завищення сум податкового кредиту з ПДВ. Також, позивач вказує, що покупець позбавлений можливості відслідковувати придбання товару постачальником та цей момент перебуває поза межами його обізнаності, якщо тільки сторонами не було узгоджено інше у договорі. З іншого боку постачальник самостійно несе відповідальність за дотримання ним податкової дисципліни, виборі контрагентів та він не має обов`язку звітувати перед покупцем про особливості придбання товару у своїх контрагентів. Відсутність відомостей у базах даних ДПС про походження товару по ланцюгу придбання не може бути доказом неправомірного придбання товару позивачем чи мати наслідком позбавлення його права на податковий кредит, адже такі вимоги ПК України не містить.

Судження контролюючого органу про відсутність у контрагентів позивача достатніх трудових ресурсів, матеріальних ресурсів, умов для здійснення господарських операції, не можуть бути доказом неспроможності контрагентів виконати операції із надання поставок, з огляду на відсутність законодавчого обмеження щодо використання у господарській діяльності лише власних основних засобів, транспортних засобів, як і найманої праці шляхом укладення трудових, а не цивільно-правових договорів.

Щодо ненадання паспортів якості по договорах поставки з ТзОВ «Мердокс Інвест» та ТзОВ «Карпатська молочарня», ТзОВ ТК «Карпатська молочарня», то позивач вказує, що паспорт якості не має сили первинного документу, не є документом, який містить відомості про господарську операцію, а лише містить інформацію про характеристику певного товару визначеного індивідуальними ознаками про якісні показники, інші показники, які мають значення до певного виду товару.

Крім того, позивач вказує, що забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, у разі, якщо питання, які є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків. У той же час, господарські взаємовідносини між позивачем та з ТзОВ «Меткомтех» та з ТзОВ «СГВК «Садко» за червень 2019 року вже перевірялись в повному обсязі та були предметом перевірки.

Враховуючи вищевказане, на думку позивача, податковим органом за результатами перевірки не спростовано, що внаслідок проведення спірних господарських операцій товариство мало намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, не підтверджено, що товариство не прагнуло отримати вигоду виключно переважно за рахунок відшкодування з державного бюджету ПДВ (безпідставного формування податкового кредиту). Фактично висновки перевірки гуртуються на припущенні про неспроможність названих контрагентів товариства, контрагентів контрагента на здійснення господарських операцій постачання товару. У свою чергу господарські операції товариства підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а правочини не визнані у встановленому законом порядку недійсними. Відтак, товариством правомірно сформовані оспорювані витрати при визначені податкового кредиту з податку на додану вартість.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву (а.с.20-23, т.5) відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування такої позиції вказав, що відповідачем не підтверджено здійснення господарських операцій позивача з ТзОВ «Меткомтех», ТзОВ «СГВК «Садко», ТзОВ «Мердокс Інвест», ТзОВ «Карпатська молочарня», ТзОВ ТК «Карпатська молочарня». Так, аналізом представлених до перевірки видаткових накладних встановлено ряд недоліків та невідповідностей, а саме: в графі «Отримувач» зазначено тільки ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» без будь яких додаткових реквізитів; в таблиці «Товар» зазначено лише короткий опис товару без деталізації поставленого ТМЦ (клас, сорт, рік урожаю та ін.); в графі «За довіреністю» відсутні відомості про дату та номер довіреності; в графі «місце складання» зазначено лише місто, без зазначення конкретної адреси (до перевірки не пред`явлено документів на відрядження працівників ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», які б могли приймати участь у підписанні документів). При цьому, довіреностей на отримання ТМЦ до перевірки не надано. До перевірки не надано товарно-транспортних накладних, довіреностей на отримання продукції, документів на оприбуткування та внутрішнє переміщення (зі складу на виробництво), документи на списання придбаної продукції.

Також під час перевірки перевіряючими досліджено паспорти якості на товар, які видано ТзОВ «Мердокс Інвест», ТзОВ «Карпатська молочарня». У той же час, ТзОВ «Мердокс Інвест» та ТзОВ «Карпатська молочарня» мали би бути виробником товарів, зазначених в даних паспортах.

Більше того, відповідно до узагальненої податкової інформації від ГУ ДПС у Львівській області щодо ТзОВ «Меткомтех встановлено наявність трудових ресурсів 1 особа, при цьому, немає можливості встановити фахову належність працівників, що могли здійснювали зазначені господарські операції, у зв`язку з неподанням платником жодного документу, який підтверджував наявність у штаті підприємства комірників, вантажників, товарознавців, менеджерів по торгівлі чи інших осіб, що можуть здійснювати вищевикладені господарські операцій. Також згідно даних ЄРПН не отримувалось послуг перевезення, навантаження чи складування. Враховуючи вищевикладене, на думку відповідача, вбачається неможливість ТзОВ «Меткомтех» проведення господарських операцій наявними трудовими ресурсами.

Що стосується взаємовідносин із ТзОВ «Мердокс Інвест», то згідно бази даних АС «Податковий блок» ДПС України, по даному підприємству відсутня інформація про наявність у нього основних засобів (виробничих потужностей) та штату працівників (кваліфікованих спеціалістів), що необхідні для виробництва. Також не зазначено посада та П.І.П особи яка підписала документи (наявні лише печатка підприємства та невідомий підпис). Вищевикладене, на думку відповідача, свідчить про неможливість встановити походження (виробника, імпортера) товарів. Також, ТзОВ «Мердокс Інвест» є фігурантом кримінальних проваджень.

Щодо взаємовідносин із ТзОВ «Карпатська молочарня», то за результатами проведеного дослідження ланцюга постачання, згідно зареєстрованих податкових накладних у ЄРПН встановлено, що ТзОВ «Карпатська молочарня» протягом грудня 2019 січня 2020 років здійснювала реалізацію на адресу ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» ТМЦ, які за попередніми ланками постачання мають ознаки невідомого походження (не встановлено виробників та/або імпортерів вказаного товару).

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що правочини між ПрАТ «Володимир - Волинська птахофабрика» з ТОВ «Меткомтех», ТОВ «СГВК «Садко», ТзОВ «Мердокс Інвест», ТзОВ «Карпатська Молочарня», ТзОВ «ТК «Карпатська Молочарня» не мали мети настання реальних наслідків, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У додаткових поясненнях від 06 лютого 2023 року (а.с.91-92 т.5) представник позивача повідомив, що в період, що підлягав документальній позаплановій перевірці товариство мало власні виробничі потужності та достатню кількість трудових ресурсів для зайняття основною господарською діяльністю. Так, для розведення птиці, товариство мало у власності та/або у строковому платному користуванні виробничі потужності. Крім того, кількість працівників станом 31 грудня 2019 року складала 1569 осіб. Також товариство мало власний забійних цех, власний завод для виробництва кормів, відповідні складські приміщення. Логістика відбувалась як власним, так і найманим транспортом. Товариство мало всі без виключення документи дозвільного характеру для заняття господарською діяльністю. А з 2021 року по даний час товариство зосереджено на будівництві нового виробничого комплексу.

У додаткових поясненнях від 17 лютого 2023 року (а.с.108-109 т.5) відповідач зазначив, що в процесі проведення даної перевірки було враховано акт перевірки ГУ ДПС у Волинській області від 04 жовтня 2018 року №2228/05-01/00851376. При цьому роз`яснено, що позапланова перевірка Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків в частині дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах ПрАТ «Володимир - Волинська птахофабрика» з ТзОВ «Меткомтех» та ТзОВ «СГВК «Садко» проводилась за період червень 2019 року, що відображено в декларації з податку на додану вартість на липень 2019 року. Згідно акту позапланової перевірки від 16 серпня 2021 року податкові накладні включені до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за липень 2019 року, за січень 2020 року, за лютий 2020 року, за червень 2020 року. В даних актах зазначений різний період перевірки. Зокрема, перевірка ГУ ДПС у Волинській області проводилась за період з 01 січня 2019 року по 20 червня 2019 року тільки щодо контрагента ТзОВ «Меткомтех». Перевірка Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків проводилась за період червень 2019 року тільки щодо даних, що відображено у декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року, за листопад 2019 року, грудень 2019 року, січень 2020 року, лютий 2020 року, червень 2020 року, в тому числі і щодо інших контрагентів.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у відзиві (поясненні), просила у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, на підставі наказу від 05 липня 2021 року №76 (а.с.79 т.1), направлень на перевірку від 06 липня 2021 року №130/33-00-07-01, №131/33-00-07-01, від 29 липня 2021 року №158/33-00-08 (а.с.111-112 т.5), в період з 06 липня 2021 року по 09 серпня 2021 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Володимир - Волинська птахофабрика», яка наказом від 23 липня 2021 року №88 продовжена на 10 робочих днів з 27 липня 2021 року, з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з ТзОВ «Меткомтех», ТзОВ «СВК «Садко» за червень 2019 року, що відображено у декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року, ТзОВ «Мердокс Інвест» за листопад 2019 року, що відображено у декларації з податку на додану вартість за листопад 2019 року, ТзОВ «Карпатська молочарня» за грудень 2019 року січень 2020 року, що відображено у деклараціях з податку на додану вартість за грудень 2019 року січень 2020 року, ТзОВ «ТК «Карпатська молочарня» за січень-лютий 2020 року, що відображено у деклараціях з податку на додану вартість за січень, лютий та червень 2020 року з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків про що складено акт від 16 серпня 2021 року №323/33-00-07-01/00851376 (а.с.85-129, т.1).

В акті перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 ПК України, а саме встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 8 271 338,00 грн, в тому числі за липень 2019 року в сумі 5 059 429,00 грн, за листопад 2019 року в сумі 142 460,00 грн, за грудень 2019 року на суму 904 133,00 грн, за січень 2020 року на суму 1 378 905,00 грн, за лютий 2020 року на суму 711 010,00 грн, за червень 2020 року на суму 75 400,00 грн.

21 вересня 2021 року позивачем були подані заперечення на вказаний акт перевірки (а.с.135-192, т.1), за результатами розгляду яких Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків листом від 11 жовтня 2021 №3350/6/33-00-07-01 (а.с.195, т.1) повідомило про прийняте рішення, яким встановлені порушення, що відображені в акті перевірки від 16 серпня 2021 року №323/33-00-07-01/00851376 є правомірним, а надані заперечення не спростовують обставин викладених в акті перевірки.

На підставі вищевказаного акта перевірки Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 жовтня 2021 року №229/33-00-07-01, яким позивачу збільшено розмір податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 8 271 338,00 грн (на суму заниження податку на додану вартість) та застосовано штрафні санкції в сумі 2067 834,50 грн (а.с.196-198, т.1).

17 листопада 2021 року ПрАТ «Володимир - Волинська птахофабрика» було подано скаргу на вищевказане податкове повідомлення-рішення (а.с.184-256, т.4), яка рішенням ДПС України від 21 вересня 2022 року №11432/6/93-00-06-01-02-06 залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 20 жовтня 2021 року №229/33-00-07-01 без змін (а.с.257-260, т.4).

Вважаючи вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України ).

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

За приписами підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Таким чином, для правомірності перевірки за підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України повинно бути наявно дві обставини: 1) отримання податкової інформації про порушення платником податків законодавства; 2) ненадання платником пояснень та документальних підтверджень протягом встановленого терміну.

За приписами пункту 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було надіслано запити від 12 березня 2021 року №617/6/33-00-52 (а.с.204-206, т.1) та від 29 квітня 2021 року №1320/6/33-00-07-02 (а.с.211-213, т.1), на які позивачем були надані відповіді від 29 березня 2021 року №82 (а.с.202-203, т.1) та від 27 травня 2021 року №115 (а.с.209-210, т.1).

У позовній заяві позивач вказує про те, що ним була надана належна відповідь на вказані запити, а тому підстав для проведення перевірки не було.

Однак, як зазначив Верховний Суд України в постанові від 27 січня 2015 року, а також Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2023 року у справі №620/309/20, аналіз норми підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України дає підстави для висновку, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Проаналізувавши зміст запитів та наданих позивачем пояснень, суд звертає увагу, що в обидвох запитах контролюючий орган вказував на необхідність не лише надання пояснень з приводу тих чи інших обставин, а й на необхідність надання копій первинних, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують фінансово-господарські відносини, вид, обсяг і якість операцій та розрахунків, що здійснювалися для з`ясування реальності та повноти відображення в бухгалтерському та податковому обліку із відповідним відображенням у податкових деклараціях результатів операцій по певних господарських операціях за відповідні періоди.

Однак, окрім пояснень, позивачем жодних первинних чи інших запитуваних документів надано не було, відтак не усунуто сумнівів контролюючого органу у наявності порушення законодавства, а тому наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки прийнято за наявності підстав та умов, визначених підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, із дотриманням яких законодавець пов`язує можливість проведення такої.

Щодо порушень зафіксованих в акті перевірки від 16 серпня 2021 року №323/33-00-07-01/00851376 та прийнятому на його підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

За правилами пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже, право на нарахування податкового кредиту при придбанні товару (послуг) виникає у платника податків, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів, а підставою для нарахування податкового кредиту є видана та зареєстрована в ЄРПН податкова накладна із заповненням всіх обов`язкових реквізитів.

За приписами пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Крім того, пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Пунктом 85.4 статті 85 ПК України передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Згідно із частинами першою - третьою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 з наступними змінами та доповненнями (далі - Положення №88), згідно з якими первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до пункту 2.4 Положення №88 первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам (підпункти 2.15, 2.16 пункту 2 Положення №88).

При цьому, податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Тобто для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту (податкових зобов`язань).

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27 жовтня 2015 року №21-1555а15 та від 22 вересня 2015 року №21-1526а15 та узгоджуються з правовим висновком у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №814/328/15.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави дійти таких висновків.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та витрат.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку. При цьому, кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

У свою чергу, обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованих витрат та податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з ПДВ, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний дохід на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Вказані правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року в справах №826/15653, №805/2316/16-а, від 19 вересня 2018 року в справі №2а-2104/12/1370.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства та доводів Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, судом при розгляді справи підлягають з`ясуванню обставини щодо реального здійснення позивачем господарських операцій з контрагентами ТзОВ «Меткомтех» та ТзОВ «СГВК «Садко» за червень 2019 року, що відображено у деклараціях з податку на додану вартість за липень 2019 року, ТзОВ «Мердокс Інвест» за листопад 2019 року, що відображено у декларації з податку на додану вартість за листопад 2019 року, ТзОВ «Карпатська молочарня» за грудень 2019 року січень 2020 року, що відображено у деклараціях з податку на додану вартість за грудень 2019 року січень 2020 року, ТзОВ «ТК «Карпатська молочарня» за січень-лютий 2020 року, що відображено у деклараціях з податку на додану вартість за січень, лютий та червень 2020 року, за якими позивачем сформовано податковий кредит.

При цьому, суд вважає безпідставними твердження позивача, що господарські операції позивача з ТзОВ «Меткомтех» та ТзОВ «СГВК «Садко» уже були предметом перевірки, оскільки як вбачається з наявного в матеріалах справи акту перевірки від 04 жовтня 2019 року №2228/05-01/00851376 (а.с.2-65, т.2), господарські операції позивача з даними контрагентами за червень 2019 року, аналіз яких було здійснено контролюючим органом у даному акті перевірки, не були охоплені перевіркою, висновки якої викладені в акті перевірці 16 серпня 2021 року №323/33-00-07-01/00851376.

Так, згідно договору поставки від 24 червня 2019 року №ДГ-24/06/с, укладеного між ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (покупець) та ТзОВ «Меткомтех» (постачальник), постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю сою в асортименті, зі змінами згідно з додатковими угодами №1, №2, №3 (а.с.68-74, т.2).

Згідно укладеного між сторонами договору, на користь позивача було поставлено товар (сою) у червні 2019 року на загальну суму 20 014 386,00 грн у тому числі ПДВ на суму 3 335 731,00 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними: від 24 червня 2019 року №РН-0600048 на суму 800 786,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600049 на суму 770 800,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600050 на суму 775 500,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600051 на суму 780 200,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600052 на суму 794 300,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600053 на суму 789 600,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600054 на суму 761 400,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600055 на суму 785 840,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600056 на суму 765 160,00 грн разом з ПДВ; від 25 червня 2019 року №РН-0600057 на суму 799 000,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600058 на суму 787 720,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600059 на суму 791 480,00 грн разом з ПДВ; № РН-0600060 на суму 760 460,00 грн разом з ПДВ; № РН-0600061 на суму 799 940,00 грн разом з ПДВ; № РН-0600062 на суму 777 380,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600063 на суму 754 820,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600064 на суму 747 300,00 грн разом з ПДВ; від 26 червня 2019 року № РН-0600065 на суму 784 900,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600066 на суму 764 220,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600067 на суму 686 200,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600068 на суму 711 580,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600069 на суму 752 000,00 грн разом з ПДВ; № РН-0600070 на суму 723 800,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600071 від на суму 783 020,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600072 на суму 793 360,00 грн разом з ПДВ; №РН-0600073 на суму 773 620,00 грн разом з ПДВ (а.с.78, 80, 82, 84, 86, 88, 90, 92, 94, 96, 98, 100, 102, 104, 106, 108, 110, 112, 114, 116, 118, 119, 121, 123, 125, 127, т.2).

Поставлений товар був отриманий покупцем та переданий ТзОВ «Меткомтех» на відповідальне зберігання згідно договору про надання послуг відповідального зберігання від 24 червня 2019 року №2406-05 (а.с.75-77, т.2) за актами приймання-передачі №1 - №25 за період з 24 червня 2019 року по 26 червня 2019 року (а.с.79, 81, 83, 85, 87, 89, 91, 93, 95, 97, 99, 101, 103, 105, 107, 109, 111, 113, 115, 117, 118а, 120, 122, 124, 126, 128, т.2).

При цьому, постачальник ТзОВ «Меткомтех» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 24 червня 2019 року №48, №49, №50, №51, №52, №53, №54, №55, №56, від 25 червня 2019 року №57, №58, №59, №60, №61, №62, №63, №64, від 26 червня 2019 року №65, №66, №67, №68, №69, №70, №71, №72, №73 (а.с.129-154, т.2).

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, 03 червня 2019 року між ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (покупець) та ТзОВ «Меткомтех» (постачальник) на аналогічних умовах було укладено договір поставки №03/06-с (а.с.155-161, т.2).

На виконання вказаного договору на користь позивача поставлено товар (соя) у червні 2019 року на загальну суму 1 552 316,00 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними (а.с.162, 167, 172, 175, т.2). Факт транспортування (поставки) товару на адресу покупця: м. Устилуг, вул. Володимирська, 3, Волинської області, підтверджується ТТН (а.с.163-166, 168-171, 173-174, 176-177, т.2). Постачальник ТзОВ «Меткомтех» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 04 червня 2019 року №1, від 07 червня 2019 року №2, від 20 червня 2019 року №39, від 27 червня 2019 року №133 (а.с.178-181, т.2).

У свою чергу, порушень за господарськими операціями за договором поставки від 03 червня 2019 року №03/06-с відповідачем не виявлено, хоча вони повністю аналогічні по суті з тією господарською операцією за якою порушення виявлено (за договором від 24 червня 2019 року №ДГ-24/06/с), а також проведені з тим же самим контрагентом в межах періоду перевірки.

Крім того, як слідує з акту перевірки, контролюючим органом видаткова накладна від 27 червня 2019 року №РН-0600133 (а.с.162, т.2) віднесена до договору поставки від 24 червня 2019 року №ДГ-24/06/с, тоді як вона була складена за договором поставки від 03 червня 2019 року №03/06-с.

27 травня 2019 року між ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (покупець) та ТзОВ «СГВК «Садко» (постачальник) було укладено договір поставки №27/05-с, згідно якого постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю сою в асортименті (а.с.185-187, т.2).

На виконання умов вказаного договору на користь позивача поставлено товар (соя) у травні 2019 року на загальну суму 470 869,56 грн, що підтверджується видатковою накладною від 27 травня 2019 року №33 на суму 470 869,56 грн разом з ПДВ (а.с.188, т.2).

Факт транспортування товару на адресу покупця: м. Устилуг, вул. Володимирська, 3, Волинської області, підтверджується ТТН від 27 травня 2019 року № 245 та № 246 (а.с.189-192, т.2).

Якість товару підтверджується посвідченнями про якість на сою, які виписані позивачем 28 травня 2019 року (а.с.193, т.2).

При цьому, постачальник ТзОВ «СГВК «Садко» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну від 27 травня 2019 року №33 (а.с.194, т.2).

Також, 24 червня 2019 року між ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (покупець) та ТзОВ «СГВК «Садко» (постачальник) було укладено договір поставки №24/06-к, згідно якого постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю зерно кукурудзи в асортименті, зі змінами згідно з додатковими угодами №1 та №2 (а.с.195-201, т.2).

На виконання умов вказаного договору на користь позивача поставлено товар (зерно кукурудзи) у червні 2019 року на загальну суму 10 010 000,88 грн, що підтверджується видатковими накладними: від 24 червня 2019 року №22 на суму 1 118 390,10 грн разом з ПДВ; № 23 на суму 1 124 441,60 грн разом з ПДВ; № 24 на суму 1 151 696,10 грн разом з ПДВ; від 25 червня 2019 року № 25 на суму 1 171 397,60 грн разом з ПДВ; № 26 на суму 1 119 800,60 грн разом з ПДВ; № 29 на суму 1 137 909,60 грн разом з ПДВ; від 26 червня 2019 року № 30 на суму 1 156 428,10 грн разом з ПДВ; № 31 на суму 994 630,09 грн разом з ПДВ; № 32 на суму 1 035 034,09 грн разом з ПДВ (а.с.205, 207, 209, 211, 213, 215, 217, 219, 221, т.2).

Поставлений товар був отриманий покупцем та переданий ТзОВ «СГВК «Садко» на відповідальне зберігання згідно договору про надання послуг відповідального зберігання від 24 червня 2019 року №2406 (а.с.202-204, т.2) за актами приймання-передачі №1 - №9 за період з 24 червня 2019 року по 26 червня 2019 року (а.с.206, 208, 210, 212, 214, 216, 218, 220, 222, т.2).

При цьому, постачальник ТзОВ «СГВК «Садко» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 24 червня 2019 року №22, №23, №24, від 25 червня 2019 року №25, №26, №29, від 26 червня 2019 року №30, № 31, №32 (а.с.223-231, т.2).

У свою чергу, як слідує з акту перевірки, контролюючий орган в акті перевірки посилається на договір від 27 травня 2019 року №24/06/-К, який не укладався між позивачем та ТзОВ «СГВК «Садко».

Згідно договору поставки від 21 жовтня 2019 року №21/10-о, укладеного між ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (покупець) та ТзОВ «Мердокс Інвест» (постачальник) постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю соєву олію в асортименті (а.с.232-236, т.2). Постачальник мав зобов`язання поставити позивачу олію соєву за ціною та у кількості, які визначені у специфікаціях від 21 жовтня 2019 року №1, від 31 жовтня 2021 року №2, 07 листопада 2019 року №3, що є невід`ємною частиною договору поставки (а.с.237-239, т.2).

На виконання умов договору, на користь позивача поставлено товар (олія соєва) у листопаді 2019 року на загальну суму 854 760,20 грн, що підтверджується видатковими накладними: від 02 листопада 2019 року №2 на суму 458 660,11 грн разом з ПДВ; від 09 листопада 2019 року №21 на суму 396 100,09 грн разом з ПДВ (а.с.240, 242, т.2).

Факт транспортування товару на адресу покупця: м. Устилуг, вул. Володимирська, 3, Волинської області, підтверджується ТТН від 01 листопада 2019 року №645 та від 09 листопада №111 (а.с.241, 243, т.2).

Якість товару підтверджується посвідченнями про якість на соєву олію, які виписані постачальником 01 листопада 2019 року та 05 листопада 2019 року (а.с.244-245, т.2).

При цьому, постачальник ТзОВ «Мердокс Інвест» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 02 листопада 2019 року №2 та від 09 листопада 2019 року №247 (а.с.246-247, т.2).

Поставлений товар за видатковими накладними від 02 листопада 2019 року №2 та від 09 листопада 2019 року №21 був повністю оплачений, що підтверджується платіжними дорученнями від 05 листопада 2019 року №72951 та від 12 листопада 2019 року №61390 (а.с.248-249, т.2).

Також, 28 вересня 2018 року між ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (покупець) та ТОВ «Карпатська молочарня» (постачальник) було укладено договір поставки №15750, згідно якого постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію, кормові добавки в асортименті, зі змінами згідно з додатковими угодами №1, №2, №4 (а.с.1-9, т.3). Постачальник мав зобов`язання поставити позивачу сільськогосподарську продукцію та кормові добавки за ціною та у кількості, які визначені у специфікаціях від 28 вересня 2018 року №1, від 29 жовтня 2018 року №2, від 18 грудня 2018 року №3, від 18 січня 2019 року №3/1, від 31 січня 2019 року №4, від 04 лютого 2019 року №5, від 01 березня 2019 року №6, від 01 квітня 2019 року №7, від 23 травня 2019 року №8, від 31 травня 2019 року №9, від 01 липня 2019 року №10, від 01 серпня 2019 року №11, від 02 вересня 2019 року №12, від 01 жовтня 2019 року №13, від 25 листопада 2019 року №14, що є невід`ємною частиною договору поставки (а.с.10-24, т.3).

На виконання умов договору на користь позивача поставлено товар (борошно м`ясокісткове) у грудні 2019 - січні 2020 року на загальну суму 6 771 600,00 грн, що підтверджується видатковими накладними: від 02 грудня 2019 року №405 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; № 406 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; від 03 грудня 2019 року № 408 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; № 409 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; від 04 грудня 2019 року № 411 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; № 412 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; від 05 грудня 2019 року № 413 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; № 414 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; від 06 грудня 2019 року №415 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; №416 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; від 09 грудня 2019 року № 418 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; № 419 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; від 10 грудня 2019 року № 423 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; № 424 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; від 11 грудня 2019 року №425 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; № 426 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; від 12 грудня 2019 року № 428 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; № 429 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; від 16 грудня 2019 року №431 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; № 432 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; від 18 грудня 2019 року

№ 433 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ; № 434 на суму 307 800,00 грн разом з ПДВ (а.с.25, 28, 31, 34, 37, 40, 43, 46, 49, 52, 55, 58, 61, 64, 67, 70, 73, 76, 79, 82, 85, 88, т.3).

Факт транспортування (поставки) товару на адресу покупця: м. Устилуг, вул. Володимирська, 3, Волинської області, підтверджується ТТН: від 02 грудня 2019 року №15733, №15734, від 03 грудня 2019 року №15762, №15763, від 04 грудня 2019 року №15786, №15787, від 05 грудня 2019 року №15819, №15820, від 06 грудня 2019 року №15841, №15842, від 09 грудня 2019 року №15853, №15854, від 10 грудня 2019 року №15901, №15903, від 11 грудня 2019 року №15913, №15914, від 12 грудня 2019 року №15927, №15928, від 16 грудня 2019 року №15947, №15949, від 18 грудня 2019 року №16010, №16012 (а.с.26-27, 29-30, 32-33, 35-36, 38-39, 41-42, 44-45, 47-48, 50-51, 53-54, 56-57, 59-60, 62-63, 65-66, 68-69, 71-72, 74-75, 77-78, 80-81, 83-84, 86-87, 89-90, т.3).

При цьому, постачальник ТзОВ «Карпатська молочарня» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 27 листопада 2019 року №10, від 28 листопада 2019 року №11, від 29 листопада 2019 року №13, від 02 грудня 2019 року №1, від 18 грудня 2019 року №6 (а.с.91-95, т.3).

На виконання умов зазначеного договору, ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» здійснило передоплату на користь постачальника у розмірі 7 125 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 27 листопада 2019 року №756755, від 28 листопада 2019 року №756905, від 29 листопада 2019 року №757016, від 02 грудня 2019 року №757050, а також оплату за поставлений товар за договором в сумі 262 200,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 14 січня 2020 року № 761291 (а.с.96-100, т.3).

Якість товару підтверджується посвідченнями про якість на борошно м`ясокісткове, які виписані постачальником 02 грудня 2019 року, 03 грудня 2019 року, 04 грудня 2019 року, 05 грудня 2019 року, 06 грудня 2019 року, 09 грудня 2019 року, 10 грудня 2019 року, 11 грудня 2019 року, 12 грудня 2019 року, 16 грудня 2019 року, 18 грудня 2019 (а.с.101-122, т.3).

Крім того, згідно договору поставки від 01 березня 2019 року №17814, укладеного між ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (покупець) та ТзОВ «Карпатська молочарня» (постачальник), постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю олію соєву та/або шрот соєвий в асортименті, зі змінами згідно з додатковими угодами №1, №2, №3 (а.с.123-131, т.3). Постачальник мав зобов`язання поставити позивачу олію соєву за ціною та у кількості, які визначені у специфікаціях від 05 березня 2019 року №1, від 19 березня 2019 року №2, від 08 травня 2019 року №3, від 12 серпня 2019 року №4, від 15 серпня 2019 року №5, від 20 серпня 2019 року №6, від 16 жовтня 2019 року №7, від 02 грудня 2019 року №8, від 24 січня 2019 року №9 (а.с.132-140, т.3).

Згідно укладеного між сторонами договору на користь позивача поставлено товар (олію соєву) у грудні 2019 - січні 2020 року на загальну суму 6 348 528 грн, що підтверджується видатковими накладними: від 03 грудня 2019 року № 410 на суму 427 700,00 грн разом з ПДВ; від 07 грудня 2019 року № 417 на суму 426 650 грн разом з ПДВ; від 11 грудня 2019 року № 427 на суму 395 500,00 грн разом з ПДВ; від 14 грудня 2019 року № 430 на суму 433 300 грн разом з ПДВ; від 19 грудня 2019 року №440 на суму 425950,00 грн разом з ПДВ; від 23 грудня 2019 року №446 на суму 425 600,00 грн разом з ПДВ; від 26 грудня 2019 року №447 на суму 425 600,00 грн разом з ПДВ; від 30 грудня 2019 року №459 на суму 421 050,00 грн разом з ПДВ; від 03 січня 2020 року №1 на суму 416 850,00 грн разом з ПДВ; від 09 січня 2020 року №2 на суму 426 650,00 грн разом з ПДВ; від 16 січня 2020 року №3 на суму 422 800,00 грн разом з ПДВ; від 21 січня 2020 року №4 на суму 428 750, 00 грн разом з ПДВ; від 25 січня 2020 року №5 на суму 433 664,00 грн разом з ПДВ; від 28 січня 2020 року №6 на суму 411 488,00 грн разом з ПДВ; від 31 січня 2020 року №10 на суму 426 976,00 грн разом з ПДВ (а.с.141, 144, 147, 150, 153, 156, 159, 162, 165, 168, 171, 174, 177, 180, 183, т.3).

Факт транспортування (поставки) товару на адресу покупця: м. Устилуг, вул. Володимирська, 3, Волинської області, підтверджується ТТН: від 03 грудня 2019 року №16016, від 07 грудня 2019 року №16017, від 11 грудня 2019 року №16018, від 14 грудня 2019 року №16019, від 19 грудня 2019 року №16121, від 23 грудня 2019 року №16122, від 26 грудня 2019 року №16123, від 30 грудня 2019 року №16124, від 03 січня 2020 року №16139, від 09 січня 2022 року №16140, від 16 січня 2020 року №16466, від 21 січня 2020 року №16467, від 25 січня 2020 року, від 28 січня 2020 року №16469, від 31 січня 2020 року №16726 (а.с.142-143, 145-146, 148-149, 151-152, 154-155, 157-158, 160-161, 163-164, 166-167, 169-170, 172-173, 175-176, 178-179, 181-182, 184-185, т.3).

При цьому, постачальник ТзОВ «Карпатська молочарня» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 03 грудня 2019 року №2, від 07 грудня 2019 року №3, від 11 грудня 20219 року №4, від 14 грудня 2019 року №5, від 19 грудня 2019 року №7, від 23 грудня 2019 року №8, від 26 грудня 2019 року №9, від 30 грудня 2019 року №19, від 03 січня 2020 року №1, від 09 січня 2020 року №2, від 16 січня 2020 року №3, від 21 січня 2020 року №4, від 25 січня 2020 року №5, від 28 січня 2020 року №6, від 31 січня 2020 року №8 (а.с.205-219, т.3).

На виконання умов зазначеного договору, ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» здійснило оплату за поставлений товар у розмірі 7 174 388,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 17 грудня 2019 року №759157, від 19 грудня 2019 року №759497, від 23 грудня 2019 року №759765, від 24 грудня 2019 року №759855, від 03 січня 2020 року №760434, №760448, від 08 січня 2020 року №760641, від 27 січня 2020 року №762730, від 06 лютого 2020 року №763738, від 11 лютого 2020 року №764383, від 13 лютого 2020 року №764671, від 09 січня 2020 року №61409, №61408, від 14 січня 2020 року №44, №45, № 46, від 14 лютого 2020 року №110, №112 (а.с.186-204, т.3).

Якість товару підтверджується посвідченнями про якість на олію соєву, які виписані постачальником 02 грудня 2019 року, 06 грудня 2019 року, 10 грудня 2019 року, 13 грудня 2019 року, 18 грудня 2019 року, 22 грудня 2019 року, 25 грудня 2019 року, 29 грудня 2019 року, 31 грудня 2019 року, 08 січня 2020 року, 15 січня 2020 року, 19 січня 2020 року, 24 січня 2020 року, 26 січня 2020 року, 31 січня 2020 року (а.с.220-234, т.3).

Крім того, предметом перевірки був укладений між ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (покупець) та ТзОВ «Карпатська молочарня» (постачальник) договір поставки від 14 березня 2019 року №18326, згідно якого постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію, кормові добавки в асортименті, зі змінами згідно з додатковими угодами №1, №2 (а.с.235-241, т.3). Постачальник мав зобов`язання поставити позивачу сою за ціною та у кількості, які визначені у специфікаціях від 14 березня 2019 року №1, від 28 травня 2019 року №2 (а.с.242-243, т.3).

ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» здійснило передоплату за поставлений товар у розмірі 9 400 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 31 травня 2019 року №59214 (а.с.22, т.4).

На виконання умов договору на користь позивача поставлено товар (сою) у грудні 2019 - січні 2020 року на загальну суму 3 260 484,00 грн, що підтверджується видатковими накладними: від 05 грудня 2019 року № 420 на суму 353 816,00 грн разом з ПДВ; № 421 на суму 363 780, 00 грн разом з ПДВ; № 422 на суму 364 532,00 грн разом з ПДВ; від 20 грудня 2019 року № 444 суму 342 724,00 грн разом з ПДВ; № 445 на суму 385 212,00 грн разом з ПДВ; від 27 грудня 2019 року № 448 на суму 376 000,00 грн разом з ПДВ; № 449 на суму 347 612,00 грн разом з ПДВ; від 29 січня 2020 року № 7 на суму 346 860,00 грн разом з ПДВ; № 8 на суму 379 948,00 грн разом з ПДВ (а.с.244, 247, 250 т.3, 3, 6, 9, 12, 15, 18, т.4).

Факт транспортування (поставки) товару на адресу покупця: м. Устилуг, вул. Володимирська, 3, Волинської області, підтверджується ТТН: від 05 грудня 2019 року №15897, №15895, №15898, від 20 грудня 2019 року №16135, №16138, від 27 грудня 2019 року №16142, №16144, від 29 січня 2020 року №16596, №16597 (а.с.245-246, 248-249, т.3, 1-2, 4-5, 7-8, 10, 13-14, 16-17, 19-20, т.4).

При цьому, постачальник ТзОВ «Карпатська молочарня» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну від 31 травня 2019 року №15 (а.с.21, т.4).

Якість товару підтверджується посвідченнями про якість на сою, які виписані покупцем 05 грудня 2019 року, 20 грудня 2019 року, 27 грудня 2019 року, 29 січня 2020 року (а.с.23-27, т.4).

У свою чергу, за господарськими операціями за договором поставки від 14 березня 2019 року №18326 контролюючим органом порушень не виявлено, хоча вони повністю аналогічні по суті з тими господарськими операціями за якими порушення виявлено (за договорами від 28 вересня 2018 року №15750 та від 01 березня 2019 року №17814), а також проведені з тим же самим контрагентом в межах періоду перевірки.

При цьому, в акті перевірки міститься посилання на поставку борошна м`ясокісткового 18,4 т (дата виписки 18 грудня 2019 року) на суму 262 200,00 грн, на поставку борошна м`ясокісткового 125 т (дата виписки 02 грудня 2019 року) на суму 1 781 250,00 грн без посилання на видаткові накладні та документи, на підставі яких дані поставки контролюючим органом віднесено до зазначених вище договорів поставки.

Також, між ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (покупець) та ТзОВ «ТК «Карпатська молочарня» (постачальник) було укладено договір поставки від 04 листопада 2019 року №21220, згідно якого постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію, кормові добавки в асортименті, зі змінами згідно з додатковою угодою №1 (а.с.28-32, т.4). Постачальник мав зобов`язання поставити позивачу м`ясо-кісткове борошно за ціною та у кількості, які визначені у специфікаціях від 22 січня 2020 року №1, від 16 березня 2020 року №2, від 10 квітня 2020 року №3 (а.с.33-35, т.4).

На виконання умов зазначеного договору, ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» здійснило передоплату на користь постачальника у розмірі 7 335 360,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 29 січня 2020 №762931, від 30 січня 2020 року №763055, від 31 січня 2020 року №763159, від 18 березня 2020 року №767806 (а.с.120-123, т.4).

Згідно укладеного між сторонами договору на користь позивача поставлено товар (борошно м`ясокісткове) у січні - лютому 2020 року на загальну суму 7 335 360,00 грн, що підтверджується видатковими накладними: від 27 січня 2020 року №1 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; №2 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; від 28 січня 2020 року №3 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; №4 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; від 29 січня 2020 року №5 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; №6 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; від 30 січня 2020 року №7 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; №8 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; від 03 лютого 2020 року №9 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; №10 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; від 04 лютого 2020 року №11 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; №12 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; від 05 лютого 2020 року №13 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; №14 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; від 06 лютого 2020 року №15 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; №16 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; від 10 лютого 2020 року №18 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; №19 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; від 11 лютого 2020 року №20 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; №21 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; від 17 лютого 2020 року №23 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; № 24 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; від 18 лютого 2020 року №26 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ; №27 на суму 305 640,00 грн разом з ПДВ (а.с.36, 39, 42, 45, 48, 51, 54, 57, 60, 63, 66, 69, 72, 75, 78, 81, 84, 87, 90, 93, 96, 99, 102, 105, т.4)

Факт транспортування (поставки) товару на адресу покупця: м. Устилуг, вул. Володимирська, 3, Волинської області, підтверджується ТТН: від 27 січня 2020 року №16407, №16408, від 28 січня 2020 року №16431, №16432, від 29 січня 2020 року №16441, №16442, від 30 січня 2020 року №16444, №16445, від 03 лютого 2020 року №16520, №16521, від 04 лютого 2020 року №16541, №16542, від 05 лютого 2020 року №16569, №16570, від 06 лютого 2020 року №16585, №16586, від 10 лютого 2020 року №16646, №16647, від 11 лютого 2020 року №16663, №16664, від 17 лютого 2020 року №16766, №16767, від 18 лютого 2020 року №16788, №16789 (а.с.37-38, 40-41, 43-44, 46-47, 49-50, 52-53, 55-56, 58-59, 61-62, 64-65, 67-68, 70-71, 73-74, 76-77, 79-80, 82-83, 85-86, 88-89, 91-92, 94-95, 97-98, 100-101, 103-104, 106-107, т.4).

При цьому, постачальник ТзОВ «ТК «Карпатська молочарня» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 27 січня 2020 року №1, №2, від 28 січня 2020 року №3, №4, від 29 січня 2020 року №5, №6, №9, від 30 січня 2020 року №7, №8, №10, від 31 січня 2020 року №11, від 18 лютого 2020 року №5 (а.с.108-119, т.4).

Якість товару підтверджується посвідченнями про якість на борошно м`ясокісткове, які виписані постачальником 27 січня 2020 року, 28 січня 2020 року, 29 січня 2020 року, 30 січня 2020 року, 03 лютого 2020 року, 04 лютого 2020 року, 05 лютого 2020 року, 06 лютого 2020 року, 10 лютого 2020 року, 11 лютого 2020 року, 17 лютого 2020 року, 18 лютого 2020 року, (а.с.124-147, т.4).

Крім того, предметом перевірки також був договір поставки від 03 лютого 2020 року №22915, укладений між ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» (покупець) та ТзОВ «ТК «Карпатська молочарня» (постачальник), згідно якого постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю олію соєву в асортименті, зі змінами згідно з додатковою угодою №1 (а.с.148-152, т.4). Постачальник мав зобов`язання поставити позивачу олію соєву за ціною та у кількості, які визначені у специфікаціях від 03 лютого 2020 року №1, від 10 лютого 2020 року №2, від 25 лютого 2020 року №3 (а.с.153-155, т.4).

Згідно укладеного між сторонами договору на користь позивача поставлено товар (олію соєву) у січні - лютому 2020 року на загальну суму 2 689 352,00 грн, що підтверджується видатковими накладними: від 05 лютого 2020 року №17 на суму 443 352,00 грн разом з ПДВ; від 11 лютого 2020 року № 22 на суму 472 340,00 грн разом з ПДВ; від 13 лютого 2020 року № 25 на суму 393 300,00 грн ПДВ; від 18 лютого 2020 року № 28 на суму 461 320,00 грн разом з ПДВ; від 21 лютого 2020 року № 29 на суму 466 640,00 грн разом з ПДВ; від 28 лютого 2020 року № 30 на суму 452 400,00 грн разом з ПДВ (а.с.156, 159, 162, 165, 168, 171, т. 4).

Факт транспортування (поставки) товару на адресу покупця: м. Устилуг, вул. Володимирська, 3, Волинської області, підтверджується ТТН: від 05 лютого 2020 року №16901, від 11 лютого 2020 року №16902, від 13 лютого 2020 року №16903, від 18 лютого 2020 року №16904, від 21 лютого 2020 року №16905, від 28 лютого 2020 року №17011 (а.с.157-158, 160-161, 163-164, 166-167, 169-170, 172-173, т.4).

При цьому, постачальник ТзОВ «ТК «Карпатська молочарня» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні від 05 лютого 2020 року №1, від 11 лютого 2020 року №2, від 13 лютого 2020 року №3, від 18 лютого 2020 року №4, від 21 лютого 2020 року №6, від 28 лютого 2020 року №7 (а.с.174-179, т.4).

На виконання умов зазначеного договору, ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» здійснило оплату на користь постачальника у розмірі 2 689 352,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 19 лютого 2020 року №764848, від 20 лютого 2020 року №764862, від 21 лютого 2020 року №764868, від 02 березня 2020 року №766360, від 12 березня 2020 року №767323, від 18 березня 2020 року №767805 (а.с.186-191, т.4).

Якість товару підтверджується посвідченнями про якість на олію, які виписані постачальником 04 лютого 2020 року, 10 лютого 2020 року, 12 лютого 2020 року, 17 лютого 2020 року, 20 лютого 2020 року, 27 лютого 2020 року (а.с.180-185, т.4).

При цьому, в акті перевірки міститься посилання на поставку борошна м`ясокісткового 18,4 т (дата виписки 18 лютого 2020 року) на суму 260 360,00 грн, на поставку борошна м`ясокісткового 120,4 т (дата виписки 29 січня 2020 року) на суму 1 703 660,00 грн, па поставку борошна м`ясокісткового 125 т (дата виписки 31 січня 2020 року) на суму 1 768 750,00 грн, на поставку борошна м`ясокісткового (дата виписки 30 січня 2020 року) 81,8 т на суму 1 157 470,00 грн без посилання на видаткові накладні та документи, на підставі яких дані поставки контролюючим органом віднесено до зазначених вище договорів поставки.

На думку суду, подані позивачем для перевірки та до суду зазначені вище первинні документи підтверджують реальність господарських операцій між ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» та контрагентами ТзОВ «Меткомтех», ТзОВ «СГВК «Садко», ТзОВ «Мердокс Інвест», ТзОВ «Карпатська молочарня», ТзОВ «ТК «Карпатська молочарня» щодо поставки товару (олії соєвої, сої, зерна кукурудзи, борошна м`ясо-кісткового). Вказані первинні документи відповідають загальним вимогам, визначеним статтею 9 Закону №996-XIV, та відсутні підстави ставити під сумнів їх справжність та достовірність відображених у них даних. Однак, незважаючи на наявність належно оформлених первинних документів контролюючий орган заперечує факт поставки товару позивачу його контрагентами ТзОВ «Меткомтех», ТзОВ «СГВК «Садко», ТзОВ «Мердокс Інвест», ТзОВ «Карпатська молочарня», ТзОВ «ТК «Карпатська молочарня».

Вирішуючи спір в частині оскарження податкового повідомлення-рішення від 20 жовтня 2021 року №299/33-00-07-01, прийнятого у зв`язку із висновками податкової перевірки про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 ПК України - завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 8 271 338,00 грн в тому числі за липень 2019 року в сумі 5 059 429,00 грн, за листопад 2019 року в сумі 142 460,00 грн, за грудень 2019 року на суму 904 133,00 грн, за січень 2020 року на суму 1 378 905,00 грн, за лютий 2020 року на суму 711 010,00 грн, за червень 2020 року на суму 75 400,00 грн по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТзОВ «Меткомтех», ТзОВ «СГВК «Садко», ТзОВ «Мердокс Інвест», ТзОВ «Карпатська молочарня», ТзОВ ТК «Карпатська молочарня», суд зазначає наступне.

Як вбачається із акта документальної позапланової перевірки від 16 серпня 2021 року №323/33-00-07-01/00851376, до зазначених вище висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства відповідач дійшов за результатами дослідження фінансово-господарських операцій ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» з ТзОВ «Меткомтех», ТзОВ «СГВК «Садко», ТзОВ «Мердокс Інвест», ТзОВ «Карпатська молочарня», ТзОВ «ТК «Карпатська молочарня». Зокрема, в акті перевірки щодо кожного контрагента зазначено про відсутність реального джерела походження товарів (відсутності придбання та неможливості виготовлення товару безпосереднім постачальником), не підтвердження факту перевезення, також на думку контролюючого органу відсутність достовірної інформації щодо виробника товару свідчить про не можливість реального здійснення господарських операцій між ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» та контрагентами ТзОВ «Меткомтех», ТзОВ «СГВК «Садко», ТзОВ «Мердокс Інвест», ТзОВ «Карпатська молочарня», ТзОВ «ТК «Карпатська молочарня» в перевіряємому періоді, як наслідок вищевказані договори не опосередковувалися реальним виконанням операцій, які становлять його предмет. При цьому, для штучного надання юридичної значимості первинним документам, оформленим за такими нереальними операціями, до них вносились недостовірні дані.

Однак суд із зазначеними висновками перевірки та винесеним податковим повідомленням-рішенням від 20 жовтня 2021 року №299/33-00-07-01 не погоджується, оскільки вищевказані твердження відповідача ґрунтуються виключно на його припущеннях не підтверджених належними доказами.

Суд зазначає, що покупець позбавлений можливості відслідковувати придбання товару постачальником та цей момент перебуває поза межами його обізнаності, якщо тільки сторонами не було узгоджено інше у договорі. З іншого боку постачальник самостійно несе відповідальність за дотримання ним податкової дисципліни, виборі контрагентів та він не має обов`язку звітувати перед покупцем про особливості придбання товару у своїх контрагентів. Відсутність відомостей у базах даних ДПС про походження товару по ланцюгу придбання не може бути доказом неправомірного придбання товару позивачем чи мати наслідком позбавлення його права на податковий кредит, адже такі вимоги ПК України не містить. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податків права на податковий кредит та бюджетне відшкодування у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має документальне підтвердження розміру податкового кредиту та фактичного здійснення господарських операцій. У разі невиконання іншими особами - учасниками господарських операцій в ланцюгу постачання товарів (послуг) податкових зобов`язань, негативні наслідки (відповідальність) настають лише для них, оскільки юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У постанові від 07 квітня 2021 року у справі №580/567/19 Верховний Суд висловив позицію, що платник податків (позивач) не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

При цьому, жодних доказів, на які відповідач покликається в акті перевірки та які використав для формування висновків про сумнівність господарських операцій позивача та його контрагентів, за якими зменшено податковий кредит, суду не надано. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» цілям та завданням статутної діяльності товариства, незвичності цих господарських операцій для її учасників, збитковості цих операцій, інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про їх фіктивність, а також те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами, цілями ділового характеру, а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Висновки відповідача про неможливість підтвердити факт придбання позивачем олії соєвої, сої, зерна кукурудзи, борошна м`ясо-кісткового та їх фактичного перевезення за наданими для перевірки первинними документами та товарно-транспортними накладними суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачем податковий кредит сформовано за фактом придбання товару, а не транспортних послуг, тому докази транспортування є додатковими (допоміжними, факультативними) щодо підтвердження обставин господарських операцій з постачання олії соєвої, сої, зерна кукурудзи, борошна м`ясо-кісткового, але не є документами, на підставі яких формуються податковий кредит. Суд зазначає, що згідно умов перерахованих вище договорів поставки товар покупцю - ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» доставлявся його контрагентами, а тому організація таких послуг з постачання та відповідальність за їх здійснення належать контрагентам-продавцям. Суд не вважає безумовним доказом неможливості здійснення господарських операцій відсутність у відповідача інформації про власні чи орендовані складські приміщення, транспортні засоби, основні фонди у контрагентів-продавців позивача.

Верховний Суд у постановах від 16 січня 2018 року у справах №820/4648/13-а, №826/1398/14, від 16 січня 2018 року у справі №2а-3404/12/1370, та від 18 січня 2018 року у справі №2а-13944/12/2670 зазначив, що на реальність господарських операцій жодним чином не впливає наявність у контрагента - платника податку виробничих, трудових та інших ресурсів, оскільки останній має право їх залучати на підставі цивільно-правових угод. Також Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі 804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ними господарських операцій та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

При цьому, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Відповідач не надав доказів на підтвердження об`єктивної відсутності можливостей в ТзОВ «Меткомтех», ТзОВ «СГВК «Садко», ТзОВ «Мердокс Інвест», ТзОВ «Карпатська молочарня», ТзОВ ТК «Карпатська молочарня» здійснення господарських операцій, або ж відсутності у них можливостей залучити третіх осіб до виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем.

Воднораз суду не надано доказів того, що податковий орган відповідно до положень пункту 73.5 статті 73 ПК України з метою отримання податкової інформації, необхідної у зв`язку з проведенням перевірки позивача, здійснював зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків чи хоча б робив спробу здійснити таку звірку.

Суд звертає увагу, що контролюючий орган висновки акту перевірки побудував виключно на інформації з баз даних ДПС.

У свою чергу, згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі №805/5017/15-а зроблено висновок, що будь-яке автоматизоване співставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу, не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти їх визначення.

У розглядуваному випадку відповідач використав інформацію, наявну в автоматизованих інформаційних системах ДПС щодо господарської діяльності контрагентів позивача та контрагентів контрагента позивача без аналізу первинних документів таких платників податків. Оскільки зустрічні звірки жодного із контрагентів позивача фактично не проводились, тому аналітична інформація автоматизованих інформаційних систем ДПС не може бути підставою для висновку щодо здійснення позивачем безтоварних операцій, та, відповідно, однією з підстав для висновку про завищення сум податкового кредиту з ПДВ і в результаті прийняття податкового повідомлення-рішення про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість. Такі висновки є лише припущенням контролюючого органу, що не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Оцінка документів як письмових доказів здійснюється відповідно до принципу допустимості доказів, закріпленого статтею 74 КАС України, частиною другою якої визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами як підставами формування податкового та бухгалтерського обліку. Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 травня 2019 у справі №804/887/17.

Податковим органом не спростовано, що внаслідок проведення спірних господарських операцій позивач мав намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, не підтверджено, що позивач не прагнув отримати вигоду виключно переважно за рахунок відшкодування з державного бюджету ПДВ (безпідставного формування податкового кредиту). Відповідачем не доведено неотримання позивачем товару, як і не надано доказів визнання судом недійсними правочинів, укладених позивачем з його контрагентами ТзОВ «Меткомтех», ТзОВ «СГВК «Садко», ТзОВ «Мердокс Інвест», ТзОВ «Карпатська молочарня», ТзОВ «ТК «Карпатська молочарня».

Щодо посилання контролюючого органу в акті перевірки на відкрите кримінальне провадження в якому фігурантом є контрагент позивача ТзОВ «Мердокс Інвест», то суд звертає увагу, що вироку суду стосовно контрагента позивача, зокрема у даному випадку щодо ТзОВ «Мердокс Інвест», який би набрав законної сили, під час розгляду справи контролюючим органом не надано, а сам по собі факт порушення кримінальної справи, у якій така юридична особа фігурує, не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача. Сама по собі наявність кримінального провадження відносно певного контрагента-продавця або в якому цей контрагент фігурує не є обставиною, яка б звільняла відповідача від доказування фіктивності операцій цього контрагента безпосередньо із позивачем, оскільки згідно з частиною шостою статі 78 КАС України лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У постанові від 19 березня 2019 року в справі №826/3740/17 з урахуванням положень частини шостої статті 78 КАС України Верховний Суд зробив висновок, що факт порушення кримінального провадження відносно контрагента позивача не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентом. Відтак, наявність відкритих кримінальних проваджень відносно контрагентів позивача не можуть бути враховані як беззаперечні докази фіктивності правочину між позивачем та такими контрагентами.

Також суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 22 січня 2009 року. у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03), в якому зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

У вищевказаному рішенні наголошується й на тому, що платник податків не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також пеню.

Щодо посилання контролюючого органу на встановлення недоліків та певних невідповідностей у видаткових накладних щодо кожного контрагента позивача, то суд зазначає наступне.

Так, суд не бере до уваги твердження контролюючого про зазначення у видаткових накладних в графі «Отримувач» тільки ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» без будь-яких додаткових реквізитів та про зазначення в таблиці «Товар» лише короткого опису товару без деталізації поставленого ТМЦ (клас, сорт, рік урожаю та ін.), оскільки форму видаткової накладної не затверджено. У свою чергу, частиною другою статті 9 Закону №996-XIV визначено, що первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Аналогічні вимоги до обов`язкових реквізитів первинних документів містяться і в пункті 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі Положення №88). Відтак, нормами законодавства не встановлено обов`язку вказувати у видаткових накладних будь-яких додаткових реквізитів щодо отримувача товару, окрім як його назви (контролюючий орган при цьому не вказує яких саме додаткових реквізитів йому бракувало у видаткових накладних), як і не міститься обов`язку додаткової деталізації поставленого товару. При цьому, надані позивачем видаткові накладні містять найменування суб`єктів господарювання, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам законодавства, тому є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.

Щодо посилання на не зазначення у видаткових накладних в графі «За довіреністю» дати та номера довіреності, то суд зазначає, що додатковими угодами до договорів поставки, які надавалися контролюючому органу було встановлено, що відпуск та приймання товару може здійснюватися без довіреностей на кожну поставку окремо. При цьому, сторони у вказаних додаткових угодах погодили перелік уповноважених осіб на прийняття та відпуск товару протягом терміну дії договору, зразки підписів уповноважених осіб сторін, відбитків печатки (штампу) (за наявності печатки/штампу), яким уповноважені особи завірятимуть свої підписи на видаткових накладних та інших супровідних документах. Відтак, враховуючи умови вищевказаних договорів поставки, товар відпускався та приймався без довіреностей.

Щодо ненадання документів на відрядження працівників ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» у певні міста для підписання документів, то суд звертає увагу, що згідно умов перерахованих вище договорів поставки товар ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» доставлявся його контрагентами на вказаний позивачем склад. При цьому, суд зазначає, що місце складання видаткової накладної не означає місце підписання сторонами даної видаткової накладної. Зазвичай, графа місце складання містить фактичну адресу постачальника.

Також суд звертає увагу, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частина друга статті 9 Закону № 996-XIV).

Щодо зауважень контролюючого органу до паспортів якості, то суд звертає увагу, що паспорти якості не є первинними документами у розумінні вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підставі вказаних документів не здійснюється обчислення та сплата податків платником, а тому їх наявність чи відсутність, або ж недоліки у складанні, жодним чином не впливають на визначення об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань.

Крім того, суд звертає увагу, що з акту перевірки вбачається, що контролюючим органом видаткова накладна від 27 червня 2019 року №РН-0600133 віднесена до договору поставки від 24 червня 2019 року №ДГ-24/06/с укладеного між ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» та ТзОВ «Меткомтех», тоді як вона була складена за договором поставки від 03 червня 2019 року №03/06-с. Про дану обставину було зазначено позивачем у позовній заяві, проте відповідачем жодних заперечень чи спростувань щодо вказаної обставини не надано.

Також відповідачем не було обґрунтовано посилання в акті перевірки на договір від 27 травня 2019 року №24/06/-К, який не укладався між позивачем та ТзОВ «СГВК «Садко» та цитування умов поставки сої, що зазначені в договорі поставки від 27 травня 2019 року №27/05-с, тоді як видаткові накладні в акті перевірці описані за договором поставки кукурудзи від 24 червня 2019 року №24/06-к.

При цьому, в акті перевірки міститься посилання на поставку ТзОВ «Карпатська молочарня» для ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» борошна м`ясокісткового 18,4 т (дата виписки 18 грудня 2019 року) на суму 262 200,00 грн, на поставку борошна м`ясокісткового 125 т (дата виписки 02 грудня 2019 року) на суму 1 781 250,00 грн без посилання на видаткові накладні та документи, на підставі яких дані поставки контролюючим органом віднесено до зазначених вище договорів поставки.

Аналогічно в акті перевірки міститься посилання на поставку ТзОВ «ТК «Карпатська молочарня» для ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» борошна м`ясокісткового 18,4 т (дата виписки 18 лютого 2020 року) на суму 260 360,00 грн, на поставку борошна м`ясокісткового 120,4 т (дата виписки 29 січня 2020 року) на суму 1 703 660,00 грн, на поставку борошна м`ясокісткового 125 т (дата виписки 31 січня 2020 року) на суму 1 768 750,00 грн, на поставку борошна м`ясокісткового (дата виписки 30 січня 2020 року) 81,8 т на суму 1 157 470,00 грн без посилання на видаткові накладні та документи, на підставі яких дані поставки контролюючим органом віднесено до зазначених вище договорів поставки.

При цьому, позивач звертав увагу на дані факти у позовній заяві, проте відповідачем жодних пояснень щодо вказаних обставин не було надано.

Враховуючи вищевказане, суд зазначає, що фактично висновки перевірки ґрунтуються на припущенні про неспроможність названих контрагентів позивача, контрагентів контрагента на здійснення господарських операцій постачання олії соєвої, сої, зерна кукурудзи, борошна м`ясо-кісткового. Контролюючий орган не підтвердив своєї позиції про безтоварність господарських операцій та про наявність протиправної мети при вчиненні правочинів належними доказами чи відповідними судовими рішеннями. Отже висновки відповідача, викладені в актах перевірки, щодо безтоварності господарських операцій між позивачем та його контрагентами не підтверджуються належними та допустимими доказами і спростовуються фактичними обставинами, встановленими судом під час розгляду справи. Відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано презумпцію правомірності правочинів, добросовісності платника податку та достовірності поданих документів.

У свою чергу господарські операції позивача підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а правочини не визнані у встановленому законом порядку недійсними. На момент укладення договорів, виписки податкових накладних та проведення господарських операцій контрагенти позивача мали необхідний обсяг правосуб`єктності.

При цьому слід наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

У цій справі відповідач не надав доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції; фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених допустимими доказами.

Таким чином, суд вважає, що у ході розгляду справи судом досліджено первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України є підставою для податкового обліку (договори, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, документи про оплату). Вказані документи містять відомості, які повністю відображають суть господарських операцій між позивачем та його контрагентами, та у сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети у межах господарської діяльності позивача.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (частина друга статті 77 КАС України), який мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларований позивачем податковий кредит з придбання товарів у його постачальників ТзОВ «Меткомтех», ТзОВ «СГВК «Садко», ТзОВ «Мердокс Інвест», ТзОВ «Карпатська молочарня», ТзОВ «ТК «Карпатська молочарня» сформовано безпідставно за господарськими операціями, які в реальності не виконувались.

Враховуючи ту обставину, що належні, допустимі і достатні докази на спростування первинних документів відповідач не надав, то суд вважає його висновки про завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ на суму 8 271 338,00 грн є безпідставними.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин, перевірених доказами, та аналізу норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що викладені в акті перевірки від 16 серпня 2021 року №323/33-00-07-01/00851376 висновки контролюючого органу не знайшли своє підтвердження в ході з`ясування обставин у справі по суті, а тому позов належить задовольнити шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 жовтня 2021 року №299/33-00-07-01 на суму грошового зобов`язання 10 339 172,50 грн.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з платіжним дорученням від 10 жовтня 2022 року №808 за подання адміністративного позову у даній справі ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» було сплачено судовий збір в сумі 24 810,00 грн (а.с.67, т. 1).

Відтак, оскільки цим рішенням позов задоволено повністю, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно присудити судові витрати в сумі 24 810,00 грн.

Керуючись ст.ст. 243-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України від 20 жовтня 2021 року №299/33-00-07-01 на суму грошового зобов`язання 10 339 172,50 грн.

Стягнути на користь приватного акціонерного товариства «Володимир-Волинська птахофабрика» за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України судовий збір у розмірі 24 810, 00 грн (двадцять чотири тисячі вісімсот десять гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Володимир-Волинська птахофабрика» (44700, Волинська область, Володимирський район, с. Федорівка, )

Відповідач: Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ).

Повний текст судового рішення складений 09 березня 2023 року

Суддя Т.М. Димарчук