Справа № 260/688/23
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

06 березня 2023 рокум. Ужгород№ 260/688/23

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Гаврилко С.Є., вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання протиправними дій, скасування наказу та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2023 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), в якому просить: "1. Поновити строк на оскарження наказу № 1 - СГ від 25 травня 2022 року начальника Головне Управління Держгеокадастру у Закарпатській області С.Бокша, як такий, що пропущений з поважних причин; 2. Визнати протиправними дії начальника Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Світлана Бокша щодо винесення наказу № 1-СГ від 25 травня 2022 року про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_1 ; 3. Скасувати наказ № 1-СГ начальника Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Світлана Бокша від 25 травня 2022 року про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_1 ; 4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять) тисяч гривень; 5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області понесені судові витрати.".

Відповідно до статті 171 частини 1 пункту 3 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року даний позов був залишений без руху та надано позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків шляхом надання суду мотивованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

27 лютого 2023 року позивач на виконання вимог ухвали надав суду заяву про поновлення строку звернення до суду, відповідно до якої зазначив, що ним вживалися заходи для встановлення судового контролю по справі № 260/4112/21, однак згідно ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року, що постановлена у справі № 260/4112/21 в задоволенні його заяви про встановлення судового контролю на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі № 260/4114/21 відмовлено. Разом з тим, повідомив суд, що 08 червня 2022 року звертався із скаргою до в.о. голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з приводу виконання рішення суду, однак отримав листа без реагування щодо невиконання нею рішення суду. 21 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою до Міністра аграрної політки та продовольства України, листом на вказану скаргу було зобов`язано начальника Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області виконати рішення суду шляхом видачі наказу про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. А відтак позивач вважає, що ним застосоване досудове врегулювання спору шляхом встановлення судового контролю та поданням скарг щодо невиконання рішення суду. Окрім того, зазначає, що враховуючи карантинні обмеження, воєнний стан в Україні, періодичні повітряні тривоги та вжиття відповідних заходів щодо власної/сім`ї безпеки, а також постійні відключення електроенергії в м. Ужгороді Закарпатській області строк на оскарження наказу № 1 -СГ від 25 травня 2022 року начальника Головне Управління Держгеокадастру у Закарпатській області пропущений ОСОБА_1 з поважних причин.

Відповідно до статті 122 частин 1, 2, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених положень процесуального закону виснується, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року у справі № 260/4112/21 рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 260/4112/21 скасоване та прийнято нове рішення, яким, зокрема зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність безоплатно для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, і врахуванням висновку суду.

На виконання вказаної постанови, Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області було прийнято наказ від 25 травня 2022 року № 1-СГ про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Не погоджуючись із вказаним наказом позивач звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення (постанови) у справі № 260/4112/21 в порядку статті 382 КАС України, однак ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року в справі № 260/4112/21 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі № 260/4114/21 було відмовлено.

У зв`язку із чим, позивач вважає, що ним застосоване досудове врегулювання спору встановлення, у зв`язку із чим, з дня постановлення апеляційною інстанції ухвали - 22 листопада 2022 року, тримісячний строк на оскарження наказу № 1 -СГ від 25 травня 2022 року не пропущено.

Окрім того, позивач зазначає, що 08 червня 2022 року звертався із скаргою до в.о. голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з приводу виконання рішення суду, однак отримав листа без реагування щодо невиконання рішення суду.

Позивач вважає, що в.о. голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру мав вжити заходи для надання доручення (вказівки) своєму підлеглому керівнику нижчої ланки ОСОБА_2 видати відповідний новий наказ.

21 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою до Міністра аграрної політки та продовольства України, листом, на вказану скаргу було зобов`язано начальника Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області виконати рішення суду шляхом видачі наказу про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проте, як зазначає позивач, судове рішення щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки виконане не було.

Відповідно до статті 122 частини 4 абзацу 1 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний трок, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Зміни до Конституції України щодо правосуддя 2016 року зумовили появу нових підходів до механізму реалізації принципу обов`язковості виконання судового рішення під час вирішення публічно-правових спорів у зв`язку із закріпленням в Основному Законі України положення про те, що відповідальність за виконання судового рішення покладено на державу, а контроль за цим процесом на суд, що ухвалив відповідне рішення. Судовий контроль є важливою конституційною гарантією забезпечення обов`язковості судового рішення. Це означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (відповідно до приписів резолютивної та мотивувальної частини рішення).

Досудове врегулювання спору полягає у вчиненні сукупності дій, за допомогою якого юридичний конфлікт вирішується без звернення до суду шляхом досягнення угоди між сторонами або відмови однієї або обох сторін від взаємних претензій.

Таким чином судовий контроль спрямований на, зокрема, виконання вже ухваленого судового рішення, позаяк досудове врегулювання спору спрямоване на вирішення нового конфлікту поза судовим рішенням, що ухвалене до виникнення відповідного спору.

А відтак, звернення до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення (постанови) у справі № 260/4112/21 не є, в розумінні КАС України, досудовим врегулюванням спору.

На переконання суду, наведені позивачем обставини не можуть вважатися такими, що об`єктивно є непереборними та не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, оскільки законодавством не передбачена обов`язковість досудового порядку вирішення такого спору.

Також суд зазначає, що вчинення дій щодо врегулювання спору у досудовому порядку шляхом тривалого листування з відповідними органами не можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки ця обставина не є непереборною та такою, що унеможливила своєчасне звернення до суду.

Отже, позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку їх оскарження, а наведені позивачем обставини не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Суд зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Також в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, позивач вказав на наявність карантинних заходів в Україні, які запроваджені з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

При цьому зазначає, що з 05 вересня 2022 року по 12 вересня 2022 року переніс хворобу COVID-19, що підтверджується довідкою № 69 про термін тимчасової непрацездатності виданою 24 лютого 2023 року КНП "Перечинський центр медико - санітарної допомоги" Перечинської міської ради.

Так, як судом зазначалося, що позивач оскаржує наказ від 25 травня 2022 року № 1-СГ, з даним позовом звернувся до суду 13 лютого 2023 року, тобто зі спливом більше 8 місяців, при цьому відповідно до вищевказаної довідки перебував у стані тимчасової непрацездатності 8 календарних днів.

А відтак, клопотання позивача про необхідність поновлення строку звернення до суду, не містить посилання на обґрунтовані, поважні причини пропуску строку звернення до суду та взаємозв`язку таких причин із обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Посилаючись на введення в державі карантинних обмежень у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), позивач не надав жодного доказу на підтвердження обставин, пов`язаних із такими подіями, які мали місце у відношенні безпосередньо до нього та об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду в межах шестимісячного строку.

Крім того, починаючи з 24 лютого 2022 року і по теперішній час на території Закарпатської області воєнні дії не ведуться, транспорт та зв`язок працює у штатному режимі, а відтак відсутні підстави вважати, що із введенням воєнного режиму на території України існували об`єктивні перешкоди позивачеві, який проживає в Закарпатській області звернутися до суду, який також знаходиться в Закарпатській області з відповідним позовом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 листопада 2022 року по справі № 990/115/22 вказала на те, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Окрім цього, відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється, введення воєнного стану не впливає на процес здійснення судочинства.

Суд зауважує, що робота Закарпатського окружного адміністративного суду не була призупинена, усі працівники суду перебували на робочих місцях, здійснювали прийом вхідної кореспонденції та направлення вихідної кореспонденції, судді здійснювали правосуддя, у тому числі шляхом судового розгляду справ.

Також із інформації, розміщеної на Офіційній карті повітряних тривог України (https://map.ukrainealarm.com/) щодо тривалості повітряних тривог встановлено, що за увесь час в Закарпатській області повітряна тривога тривала 11 днів 14 годин 40 хвилин.

З огляду на викладене, суд критично ставиться до доводів позивача про неможливість своєчасного звернення до суду з позовом через оголошення повітряних тривог у Закарпатській області.

З приводу доводів позивача про постійні відключення електроенергії, то суд звертає увагу, що згідно з інформацією, яка наявна у вільному доступі на веб-сайті ПрАТ "Закарпаттяобленерго"", 25 жовтня 2022 року у зв`язку з дефіцитом потужності в енергосистемі України і для уникнення масштабних аварій в електромережах, в Закарпатській області були введені графіки аварійного відключення споживачів електричної енергії. При цьому відомості про введення графіку погодинних вимкнень споживачів датуються 31 жовтня 2022 року.

Докази того, що відключення електричної енергії на території м. Ужгород мало місце у період з 25 травня 2022 року по 25 листопада 2022 року (крайня дата подачі позову), що у свою чергу могло завадити позивачу звернутись до суду з даним позовом у шестимісячний строк, позивач суду не надав.

З даною позовною заявою до Закарпатського окружного адміністративного суд позивач звернувся 13 лютого 2023 року.

Отже, позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском установленого процесуальним законом шестимісячного строку звернення до суду.

Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

З урахуванням наведеного, суддя дійшов висновку, що підстави, наведені позивачем у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду є неповажними підставами для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, клопотання про поновлення строку не містить зазначення інших поважних підстав для поновлення строку звернення до суду з вказаним позовом, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У справі Європейського суду з прав людини "Стаббігс та інші проти Великобританії" визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

З урахуванням положень статей 122, 123 КАС України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

Розглянувши наведені у клопотанні про поновлення строків звернення до суду причини, суд не вбачає об`єктивних непереборних підстав, які можна вважати обґрунтованими та поважними для пропуску звернення до суду.

Жодних інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів не зазначено та судом не встановлено.

Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено. Відтак, суд визнає причини пропущення строку звернення до суду з даним позовом неповажними.

За таких обставин, вказані позивачем у заяві причини пропуску строку не можуть бути визнані поважними.

Відповідно до статті 123 частини 2 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно статті 169 частини 4 пункту 9 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене дану позовну заяву через пропуск строку звернення до суду слід повернути позивачу.

У період з 20 лютого 2023 року по 03 березня 2023 року головуючий суддя Гаврилко С.Є. перебував у відпустці. 06 березня 2023 року перший робочий день.

На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 122, 123, 241, 243, 248 КАС України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) про визнання протиправними дій, скасування наказу та стягнення моральної шкоди повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.Є. Гаврилко