Справа № 2а/0470/16390/11
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2012-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
при секретаріЛоба Е.Г.
представника позивача представника відповідача Кривошеїної І.О. Каціонової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Євразресурс" Україна" до Дніпропетровської митниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування карток відмови,-
01 грудня 2011 року на адресу суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євразресурс» Україна» до Дніпропетровської митниці, в якому позивач, з урахуванням уточнень до позову, просить:
- визнати протиправними та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про визначення митної вартості товарів № 110010000/2011/600337/1 від 10.11.2011 року, № 110010000/2011/600338/1 від 10.11.2011 року, № 110010000/2011/600336/1 від 10.11.2011 року, № 110010000/2011/600339/1 від 13.11.2011 року, № 110010000/2011/600341/1 від 14.11.2011 року;
- зобов`язати Дніпропетровську митницю надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про повернення ТОВ «Торговий Дім «Євразресурс» Україна» надмірно сплаченої суми у розмірі 239 423,68 грн., перерахованої у якості передплати за митне оформлення, шляхом її зарахування на поточний рахунок позивача;
- зобов`язати Дніпропетровську митницю здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту.
Протягом судового розгляду справи, з урахуванням уточнень до позову, судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області.
В обґрунтування позову зазначено, що у період з 09.11.2011 р. по 14.11.2011 р. позивачем на підставі Контракту № 08/2011 від 24.02.2011 p., Специфікації № 2 від 12.10.2011 року до митного оформлення було надано Декларації митної вартості форми ДМВ-1 № 110010000/2011/006895, № 110010000/2011/006901, № 110010000/2011/006893, № 110010000/2011/006963, № 110010000/2011/006973, в яких заявлена митна вартість товарів визначена Специфікацією № 2 від 12.10.2011 року, за першим методом визначення вартості товару. Відповідачем відносно вищезазначених Декларацій митної вартості були винесені рішення № 110010000/2011/600337/1 від 10.11.2011 року, № 110010000/2011/600338/1 від 10.11.2011 року, № 110010000/2011/600336/1 від 10.11.2011 року, № 110010000/2011/600339/1 від 13.11.2011 року, № 110010000/2011/600341/1 від 14.11.2011 року про визначення митної вартості товару із застосуванням методу № 3 на підставі ст. 269 Митного кодексу України (методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів). Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний був здійснити митне оформлення товару за ціною, вказаною в Специфікації № 2 від 12.10.2011 року до Контракту № 08/2011 від 24.02.2011 p. на підставі ст. 267 Митного кодексу України (за ціною договору). Враховуючи протиправні дії Дніпропетровської митниці щодо відмови в оформленні вантажу за вартістю визначеної в Специфікації № 2 від 12.10.2011 року, яка є невід`ємною частиною Контракту № 08/2011 від 24.02.2011 року, відповідач зобов`язаний надати до Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області висновок про повернення на поточний рахунок позивача надмірно сплачених грошових коштів в розмірі - 239 423,68 грн. З огляду на викладене просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, надавши письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки відповідач в силу вимог ст.265 Митного кодексу України здійснював контроль правильності визначення митної вартості товарів у відповідності до приписів статей 259-269 Митного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766 "Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження". Позивачем при заявлені митної вартості товару за ціною договору (метод 1) не було надано всіх необхідних документів у відповідності до вимог закону, внаслідок чого відповідачем при визначенні митної вартості товару був застосований третій метод, передбачений ст. 269 Митного кодексу України, з тих підстав, що у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положенням ст. 267 Митного кодексу України, за митну вартість береться вартість операції з ідентичними або подібними (аналогічними) товарами. Таким чином, посадові особи митниці при винесенні рішень про визначення митної вартості товарів, оформленні карток відмови в митному оформленні діяли у межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24.02.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євразресурс» Україна» (Покупець) та Фірмою «GREYRIDGE СОАL AND SHIPPING LIMITED» (Продавець, Кіпр) було укладено Контракт № 08/2011 на купівлю - продаж вугілля. Відповідно до умов п. 1.1 Контракту № 08/2011 від 24.02.2011 року продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується купити товар відповідно до Специфікацій до Контракту.
Для митного оформлення товару згідно Контракту № 08/2011 від 24.02.2011 року та Специфікації № 2 від 12.10.2011 року позивачем було подано вантажні митні декларації форми ДМВ-1 № 110010000/2011/006895 від 09.11.2011 р., № 110010000/2011/006901 від 10.11.2011 р., № 110010000/2011/006893 від 10.11.2011 р., № 110010000/2011/006963 від 13.11.2011 р., № 110010000/2011/006973 від 14.11.2011 р.
Митна вартість товару була заявлена позивачем шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ1, за ціною договору (метод 1) відповідно до статті 267 Митного кодексу України, а саме: 256,00 доларів США за тонну.
В обґрунтування відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товару Дніпропетровська митниця зазначила, що «неможливе використання вибраного декларантом методу визначення митної вартості. Відсутні додаткові документи, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість ст.ст. 88, 264, 266 Митного кодексу України, п. 11 постанови КМУ від 20.12.2006 року № 1766».
Картками визначено, що митне оформлення може бути здійснено за умови коригування митної вартості товару згідно митної оцінки відділу контролю митної вартості.
При цьому Дніпропетровською митницею були видані Рішення про визначення митної вартості товарів № 110010000/2011/600337/1 від 10.11.2011 року, № 110010000/2011/600338/1 від 10.11.2011 року, № 110010000/2011/600336/1 від 10.11.2011 року, № 110010000/2011/600339/1 від 13.11.2011 року, № 110010000/2011/600341/1 від 14.11.2011 року, якими ціна товару визначена 286,00 дол. США за тонну.
Також Дніпропетровською митницею було надано ТОВ «Торговий Дім «Євразресурс» Україна» Декларації митної вартості № 110010000/2011/006895 від 09.11.2011 року, № 110010000/2011/006901 від 10.11.2011 року, № 110010000/2011/006893 від 09.11.2011 року, № 110010000/2011/006963 від 13.11.2011 року, № 110010000/2011/006973 від 14.11.2011 року, в яких встановлено додатковий перелік документів, які декларанту необхідно надати для оформлення вантажу.
Відповідно до Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 р. № 339, для забезпечення повного контролю за правильністю визначення митної вартості товару передбачено наступні контрольні заходи:
- перевірка наданих для митного контролю й митного оформлення документів для підтвердження заявленої митної вартості;
- консультація з декларантом з метою обміну інформацією, яка стосувалась даної операції та її вплив на вартість товару;
- порівняння рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
Під час порівняння рівня заявленої митної вартості товарів було встановлено, що заявлений позивачем рівень значно нижчий рівня митної вартості товарів, інформація про які була наявна у митному органі.
Пунктом 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766, визначено, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов`язаний подати банківські платіжні документи, а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Тому посадова особа підрозділу митного оформлення Дніпропетровської митниці, що здійснювала перевірку даних, зазначених у ДМВ, і її оформлення, відповідно до Порядку заповнення декларації митної вартості, затвердженого наказом ДМСУ від 02.12.03 № 828, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 19.12.03 за № 1192/8513, на аркуші № 1 ДМВ учинила запис: необхідно подання додаткових документів, що підтверджують вартість товару відповідно до п. 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766: каталоги, специфікації, прейскуранти фірми-виробника товару; договір з третіми особами, що пов`язані з договором про поставку товару; калькуляція фірми-виробника товару; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; договір про перевезення.
Позивач був ознайомлений з цим записом під підпис та вчинив запис: З переліком документів ознайомлений. Надано: Укрпромзовнекспертиза від 15.10.2011 № 09; Укрпромзовнекспертиза від 15.10.2011 б/н. Надати інші документи немає можливості. Проведено консультацію та облік наявної цінової інформації.
З урахуванням позиції підприємства, відсутності додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, посадова особа митного органу, відповідно до пункту 14 ПКМУ № 1766, винесла рішення про визначення митної вартості товару № 110010000/2011/600337/1 від 10.11.2011 року, № 110010000/2011/600338/1 від 10.11.2011 року, № 110010000/2011/600336/1 від 10.11.2011 року, № 110010000/2011/600339/1 від 13.11.2011 року, № 110010000/2011/600341/1 від 14.11.2011 року, в яких митну вартість визначено 286,00 доларів США за тонну на підставі наявних у митниці відомостей, із застосуванням методу 3, відповідно до ст. 269 Митного кодексу України.
Згідно ст. 259 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень Митного кодексу.
Визначення митної вартості здійснювалось відповідно до статей 259269 Митного кодексу України та ПКМУ № 1766.
Неповна інформація про митну вартість товару, що містилася в документах наданих позивачем та інформація наявна у митного органу про рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких здійснено, унеможливили застосування методу 1 згідно з положеннями ст. 267 Митного кодексу України.
Так, відповідно до п. 7 Порядку № 1766, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов`язаний подати банківські платіжні документи, а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Відповідно до п. 5.1 зовнішньоекономічного контракту від 24.02.2011 року № 08/2011 оплата за товар в розмірі 100% здійснюється протягом 20 банківських днів після отримання товару на підставі наданого продавцем рахунку на оплату. Підтвердженням поставки товару для здійснення оплати є вантажна митна декларація (ІМ 40).
Враховуючи те, що датами поставки товару за вищевказаними митними деклараціями, наданими до Дніпропетровської митниці для митного оформлення, є 09.11.2011 р., 10.11.2011 р., 14.11.2011 р., 15.11.2001 р., позивач для підтвердження заявленої ним митної вартості був зобов`язаний надати до митниці платіжні документи від 07.12.2011 р., 08.12.2011 р., 09.11.2001 р. відповідно, що не було зроблено.
Відповідно до п. 8 Порядку № 1766, для підтвердження транспортних витрат, які відповідно до Митного кодексу України включаються до митної вартості товару, декларант зобов`язаний подати договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу або банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.
В порушення вищевказаного пункту позивачем до Дніпропетровської митниці не було надано договору про перевезення та документів, які б належним чином підтверджували факт оплати транспортно-експедиційних послуг.
Відповідно до правил тлумачення міжнародних комерційних термінів "INCOTERMS 2000" на умовах поставки DDU продавець зобов`язаний укласти за свій рахунок договір перевезення товару до кордону.
У зв`язку з тим, що позивачем не підтверджено заявлені відомості про митну вартість товарів, а саме: не надано банківські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, не надано банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, не надано договір про перевезення товару, митниця не мала підстав для застосування першого методу визначення митної вартості.
Відповідно до ст. 268 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 267 МКУ, за митну вартість береться вартість операції з ідентичними товарами (другий метод), які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:
1) фізичні характеристики;
2) якість та репутація на ринку;
3) країна походження;
При застосуванні другого методу визначення митної вартості товару митний орган використовує інформацію, яка міститься в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України (далі - ЄАІС ДМСУ) про продаж ідентичних товарів. Однак, відсутність інформації в ЄАІС ДМСУ унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
Відповідно до ст. 269 Митного кодексу України (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів) метод 3) під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються такі ознаки:
1) якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку;
2) країна походження;
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних умовах, що й оцінювані товари.
Єдина автоматизована інформаційна система ДМСУ (далі - ЄАІС ДМСУ) містила інформацію про товари, з такими ж характеристиками, виготовлені в тій же країні, однак іншими виробниками.
Так, позивачем здійснено поставку аналогічного товару - "вугілля кам`яне бітумінозне" за першим методом, тобто заявленою позивачем за ціною договору, а саме: 0,2868 дол. США за кг, що підтверджується ВМД від 27.10.2011 № 110010000/2011/006560.
Відповідно до Методичних рекомендацій із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України, затверджених наказом Державної митної служби України від 31.01.2007 № 74, при здійсненні контролю за визначенням митної вартості, митний орган використовує інформацію, яка міститься в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України, у тому числі програмно-інформаційному комплексі "Інформаційно-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації при визначенні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України", про продаж подібних або аналогічних товарів.
Відповідно до норм статті 264 Митного кодексу України, у разі виникнення потреби в уточненні заявленої митної вартості товарів або в разі незгоди декларанта з митною вартістю, визначеною митницею, декларант має право звернутись до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, під гарантію уповноваженого банку або сплатити податки і збори (обов`язкові платежі) згідно з митною вартістю цих товарів, визначених митним органом.
У разі, якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов`язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов`язкових платежів) повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття рішення, у порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до пунктів 8 та 10 вказаного Порядку у разі випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання у вигляді сплати до державного бюджету суми податків і зборів (обов`язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, у графі 47 вантажної митної декларації декларантом зазначається відповідний код способу розрахунку (код "52" згідно із Класифікатором способів розрахунку, затвердженого наказом Держмитслужби від 12.12.2007 р. № 1048), а посадова особа митного органу, що здійснює митне оформлення товарів, вчиняє у графі "для відміток митного органу" декларації митної вартості форми ДМВ-2 записи "контроль митної вартості після пропуску", а також "сплачено до бюджету".
На підставі заяв позивача від 10.11.2011 р. № № 587, 588, 589, від 14.11.2001 р. № №ОВЄС/61, ОВЄС/612 про надання дозволу на митне оформлення вантажу під фінансову гарантію декларанта зі сплатою податків і зборів до Держбюджету України, митницею прийнято рішення щодо можливості випуску ввезеного товару у вільний обіг під обрані гарантійні зобов`язання - сплату до Державного бюджету України податків і зборів, та оформлено вантажні митні декларації від 10.11.2011 р. № № 110010000/2011/006921; 110010000/2011/006926; 110010000/2011/006934,від 15.11.2011р. № № 10010000/2011/007000; 110010000/2011/007007.
Позивача повідомлено про те, що строк дії гарантійних зобов`язань не може перевищувати 90 календарних днів з моменту випуску товарів у вільний обіг. Протягом вказаного строку позивач не надав додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд вважає, що протягом судового розгляду справи Дніпропетровською митницею доведено правомірність своїх дій та рішень.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення Дніпропетровської митниці про визначення митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України є правомірними та не підлягають скасуванню, а позовні вимоги не підлягають задоволенню в цій частині.
Також суд вважає, що з урахуванням наведеного вище, не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо зобов`язання Дніпропетровську митницю надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про повернення ТОВ «Торговий Дім «Євразресурс» Україна» надмірно сплаченої суми у розмірі 239 423,68 грн., перерахованої у якості передплати за митне оформлення, шляхом її зарахування на поточний рахунок позивача та зобов`язання Дніпропетровську митницю здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту.
З огляду на викладе, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.
Повний текст постанови складено 05 березня 2012 року.
Суддя (підпис) З оригіналом згідно. Суддя Постанова не набрала законної сили 05 березня 2012 року. СуддяВ.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник