Справа № 480/9492/20
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2023 року Справа № 480/9492/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Терехової О.Ю.,
представника відповідача - Бабченко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати,-
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області № 1707 від 30.11.2020 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП», в частині застосування до капітана поліції ОСОБА_1 , начальника сектору кримінальної поліції Липоводолинського відділення поліції Роменського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області № 590 о/с «По особовому складу» від 07.12.2020 року, в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , начальника сектору кримінальної поліції Липоводолинського відділення поліції Роменського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліції» зі служби в поліції. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору кримінальної поліції Липоводолинського відділення поліції Роменського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області з 08.12.2020 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 336 200,00 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Крім того допущено до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору кримінальної поліції Липоводолинського відділення поліції Роменського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 12 832,13 грн. (дванадцять тисяч вісімсот тридцять дві гривні 13 коп.).

20.02.2023 року представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій просить стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь позивача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати по справі, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. (а.с. 201-204, 2т.).

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду призначено до розгляду заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у відкритому судовому засіданні на 02.03.2023 р. о 14:30 год. та встановлено Головному управлінню Національної поліції в Сумській області п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для надання письмових пояснень на заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу.

На виконання вимог суду представником Головного управління Національної поліції в Сумській області було надано суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому, зокрема, зазначено, що в порушення вимог частини 7 статті 139 КАС України представником позивача до закінчення судових дебатів не було надано до суду доказів понесення витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн., а також до 15.02.2023 представник позивача в будь-якій формі не заявляв про понесені витрати на правову допомогу у вказаному розмірі. При цьому, заявлена сума витрат на правову допомогу в розмірі 20 000,00 грн. є необґрунтованою та не відповідає вимогам розумності і співмірності. Так, позивачем заявлена вимога про стягнення витрат на правову допомогу понесу під час первісного розгляду справи в розмірі 10 000,00 грн. та за новий розгляд справи - 10 000,00 грн. Однак, в порушення приписів частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат представником позивача не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с. 219-223, 2 т).

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. На електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява щодо розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав раніше подане до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу і додані до неї докази, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, підставою для ухвалення додаткового судового рішення за правилами п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України є невирішення судом питання про судові витрати при прийнятті рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Суд зазначає, що при зверненні до суду першої інстанції з даною позовною заявою, відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивачем не сплачувався судовий збір. А отже, в даному випадку судові витрати складаються з витрат на правничу допомогу.

При цьому судом встановлено, що при винесенні рішення від 15.02.2023 року суд не вирішив питання про судові витрати.

А відтак, наявні підстави для винесення додаткового рішення та вирішення питання про судові витрати.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що такі витрати не підлягають стягненню, виходячи з наступного.

За правилами ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Отже, наведеними нормами КАС України визначено, що розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При цьому, для вирішення судом питання відшкодування витрат на правничу допомогу після ухвалення судового рішення встановлено такі умови: відповідні докази подаються стороною до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи судом встановлено, що при зверненні до суду представником позивача до позову було додано лише ордер та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (а.с. 15, 73,1 т.). Будь-яких інших доказів, які б підтверджували понесення позивачем судових витрат, зокрема, на правничу допомогу, додано не було.

Відповідні докази щодо понесення позивачем судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, не було також надано і при новому розгляді судом першої інстанції даної справи та до винесення рішення 15.02.2023 року. Не було надано навіть договір про надання правничої допомоги, з якого у суду була б можливість встановити визначену суму гонорара.

Після винесення рішення суду від 15.02.2023 року, разом із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн., представником позивача 20.02.2023 року було надано суду копію договору про надання правничої допомоги в адміністративній справі від 10.12.2020 року, копію додаткової угоди від 10.12.2020 №1 до договору про надання правничої допомоги в адміністративній справі від 10.12.2020 року, копію квитанції від 18.01.2021 року № 103 щодо сплати 10 000,00 грн. за надання правової допомоги по справі № 480/9492/20, копію додаткової угоди від 21.11.2022 №2 до договору про надання правничої допомоги в адміністративній справі від 10.12.2020 року, квитанцію адвокатського об`єднання, оформлену у вигляді листа, від 20.01.2023 № 94, в якій зазначено, що Адвокатським об`єднанням «Веріта Груп» в особі старшого партнера - адвоката Хурсенка Сергія Олександровича отримано грошові кошти в розмірі 10 000,00 (десять тисяч) грн. від ОСОБА_1 за надання правничої допомоги в адміністративній справі №480/9492/20 відповідно до додаткової угоди №2 від 21.11.2022 до договору про надання правничої допомоги в адміністративній справі від 10.12.2020 (а.с. 205-210, 2 т.).

Проте суд зазначає, що представником позивача до ухвалення рішення суду від 15.02.2023 не було подано відповідної заяви про розподіл судових витрат та доказів щодо понесення витрат на правничу допомогу. При цьому, 15.02.2023 представник позивача брав участь у судовому засіданні, проте, відповідних клопотань чи заяв про намір надати до суду докази на підтвердження понесених витрат, до закінчення судових дебатів не заявляв.

Докази щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу було надано суду лише разом із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, яка подана представником позивача до суду першої інстанції 20.02.2023, тобто, в порушення ч. 7 ст. 139 КАС України, вже після ухвалення рішення судом першої інстанції.

При цьому судом встановлено, що договір про надання правничої допомоги в адміністративній справі від 10.12.2020 року, додаткові угоди від 10.12.2020 №1 та від 21.11.2022 №2, а також квитанції від 18.01.2021 № 103 та від 20.01.2023 №94 (оформлена у вигляді листа) були укладені та наявні у представника позивача ще до винесення судом 15.02.2023 року рішення у даній справі.

Відтак, суд повинен був вирішувати питання про судові витрати з документів, які були наявні в матеріалах справи. А оскільки в матеріалах справи були відсутні відповідні докази понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу, то такі витрати не підлягали стягненню.

Таким чином, з огляду на те, що представник позивача до закінчення судових дебатів не заявляв, що докази понесених позивачем витрат на правову допомогу будуть надані після ухвалення рішення у справі, а заява щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача, разом з підтверджуючими доказами, подана не в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 139 КАС України, суд відмовляє у стягненні з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 252, 295 КАС України, суд, - В И Р І Ш И В:

Ухвалити додаткове рішення, яким відмовити у стягненні з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на додаткове рішення суду в тридцятиденний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 06.03.2023 року.

Суддя В.О. Павлічек