Справа № 160/1143/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року Справа № 160/1143/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
23.01.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періоду роботи з 18.09.1996 року по 24.10.2004 року вихователем у дитячому садку «Росинка» шахти «Самарська» ВО «Павлоградвугілля» Міністерства вугільної промисловості, яке з 18.09.1996 року перейменовано у Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» та з 22.12.2003 року перейменовано у філію відкритого акціонерного товариства Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» Державного департаменту вугільної промисловості Міністерства палива та енергетики України до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та виплати грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області викладене у листі від 06.12.2022 року про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи вихователем, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 18.09.1996 року по 24.10.2004 року у дитячому садку «Росинка» шахти «Самарська» ВО «Павлоградвугілля» Міністерства вугільної промисловості, яке з 18.09.1996 року перейменовано у Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» та з 22.12.2003 року перейменовано у філію відкритого акціонерного товариства Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» Державного департаменту вугільної промисловості Міністерства палива та енергетики України;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позову вказано, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зверталась до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню при призначенні пенсії за віком у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки позивач працювала в закладах освіти та установах державної та комунальної форми власності на посадах (вихователем), робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і має пільговий необхідний пільговий стаж на таких посадах. При цьому, рішенням відповідача, яке оформлено листом від 06.12.2022 року відмовлено у такій виплаті, оскільки до спеціального стажу роботи, який дає право на виплату грошової допомоги ОСОБА_1 можливо зарахувати лише період роботи у дитячому садку «Росинка» шахти «Самарська» з 12.07.1984 року по 18.09.1996 року (до реорганізації шахти «Самарська» в державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля»), у зв`язку з чим спеціальний стаж роботи позивача складає 27 років 11 місяців 6 днів, що не дає права на виплату грошової допомоги. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у зарахуванні вказаного періоду роботи до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та рішення щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. З огляду на вказане позивач просила задовольнити позовні вимоги.
24.01.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та витребувано додаткові докази по справі.
15.02.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що відповідачем було правомірно відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки до спеціального стажу роботи, який дає право на виплату грошової допомоги ОСОБА_1 можливо зарахувати лише період роботи у дитячому садку «Росинка» шахти «Самарська» з 12.07.1984 року по 18.09.1996 року (до реорганізації шахти «Самарська» в державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля»), у зв`язку з чим спеціальний стаж роботи позивача складає 27 років 11 місяців 6 днів, що не дає права на виплату грошової допомоги. . З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
22.11.2022 року позивач зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню при призначенні пенсії за віком у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач працювала в закладах освіти та установах державної та комунальної форми власності на посадах (вихователем), робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і має пільговий необхідний пільговий стаж на таких посадах.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оформлене листом №38037-29826/Ф-01/8-0400/22 від 16.12.2022 року «Про розгляд звернення» відмовлено у такій виплаті, оскільки до спеціального стажу роботи, який дає право на виплату грошової допомоги ОСОБА_1 можливо зарахувати лише період роботи у дитячому садку «Росинка» шахти «Самарська» з 12.07.1984 року по 18.09.1996 року (до реорганізації шахти «Самарська» в державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля»). З огляду на зазначене спеціальний стаж роботи позивача складає 27 років 11 місяців 6 днів, що не дає права на виплату грошової допомоги.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у зарахуванні вказаного періоду роботи до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та рішення щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 7-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної Форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 04.11.1993 №909 затверджено вичерпний перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту 1 Переліку №909 до посад в дошкільних навчальних закладів усіх типів, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, відносяться завідуючі, вихователі-методисти, вихователі, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Пунктом 5 вказаного Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Суть зазначеної грошової допомоги полягає в додатковій гарантії для працівників, які працювали в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наявність такої гарантії спонукає осіб працювати саме в установах державної або комунальної форми власності і набувати необхідний стаж у зазначених установах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2020 року у справі №510/1646/16-а.

Так, відповідачем відмовлено позивачу у зарахуванні з 18.09.1996 року по 24.10.2004 року до стажу який дає право на призначення пенсії за вислугою років, оскільки позивачем до заяви про призначення пенсії не додано документів про підтвердження державної або комунальної форми власності ДВАТ шахта «Самарська».

Як встановлено ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Це ж положення також міститься у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (надалі - Порядок).

До того ж, відповідно до п. 20 вищезазначеного Порядку у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Так, відповідно трудової книжки позивача НОМЕР_1 містяться наступні записи, зокрема:

- 12.07.1984 року Шахта «Самарська» об`єднання «Павлоградвугілля» прийнята вихователем в дитячий садок «Росинка» (наказ №56 від 12.07.1984 року);

- на підставі наказу Міністра вугільної промисловості України №473 від 18.09.1996 року шахту «Самарська» перейменована в Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля»;

- Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» реорганізовано в філію відкритого акціонерного товариства Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» державного департаменту вугільної промисловості Міністерства палива та енергетики України з 22.12.2003 року на підставі наказу №2145 від 28.11.2003 року;

- Відкрите акціонерне товариство «Державна холдингова компанія «Павлоградвугілля» перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Павлоградвугілля» з 25.10.2004 року;

- з 26.12.2005 року на базі філії ВАТ «Павлоградвугілля» «Шахта «Самарська» створено виробничий структурний підрозділ «Шахта «Самарська» ВАТ «Павлоградвугілля»;

- 31.07.2006 року звільнена по переводу в філіал ВАТ «Павлоградвугілля» (розпорядження №131о від 25.07.2006 року).

Крім того, відповідно до довідки Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 14.09.2022 року №687 ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Шахті «Самарська» В/О «Павлоградвугілля» з 12.07.1984 року прийнято вихователем у дитячий садок «Росинка», з 31.07.2006 року звільнено по переводу в філію ВАТ «Павлоградвугілля».

Також, відповідно до вказаної довідки від 14.09.2022 року №687 зазначено відомості про перейменування, зокрема:

- Шахта «Західно-Донбаська» №20-23 тресту «Павлоградвугілля» перейменована з 01.06.73 року в шахту «Самарська» Павлоградського виробничого об`єднання по видобутку вугілля Міністерства вугільної промисловості СРСР на підставі наказу Міністерства вугільної промисловості СРСР №12 від 01.01.1973 року;

- Шахта «Самарська» Павлоградського виробничого об`єднання по видобутку вугілля Міністерства вугільної промисловості СРСР перейменована в державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» на підставі наказу Міністра вугільної промисловості України №473 від 18.09.1996 року;

- Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» реорганізовано в філію відкритого акціонерного товариства Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» державного департаменту вугільної промисловості Міністерства палива та енергетики України з 22.12.2003 року на підставі наказу №2145 від 28.11.2003 року;

- Відкрите акціонерне товариство «Державна холдингова компанія «Павлоградвугілля» перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Павлоградвугілля» з 25.10.2004 року.

Крім того, в матеріалах пенсійної справи наявна довідка Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» Виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління Тернівське» від 07.05.2021 року №129/1 про перейменування, де також, вказані вищевикладені перейменування підприємства на якому працювала позивач.

Тобто, з трудової книжки позивача та вказаних довідок, що форма власності підприємства у спірний період була державна, що свідчить сама назва підприємства.

При цьому, відповідачем зараховано позивачу до її спеціального стажу роботи лише період роботи вихователем у дитячому садку «Росинка» на вказаному вище підприємстві з 12.07.1982 року по 18.09.1996 року, тобто до реорганізації шахти «Самарська» в державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» та єдиною підставою у відмові відповідача виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню відповідно до пункту 7-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Разом з тим, відповідач у листі від 04.01.2023 № 0400-010304-8/1244 вказує, що згідно з ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», державне акціонерне товариство - це акціонерне товариство, утворене у процесі перетворення державного підприємства, 100 відсотків акцій якого належать державі, ти самим вказуючи, що державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» є державним підприємством.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 63 Господарського кодексу України, залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів, зокрема, державне підприємство, що діє на основі державної власності.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Крім того, за ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» корпоративні права держави не можуть передаватися господарським товариствам для формування їх статутних капіталів, крім передачі до статутних капіталів державних акціонерних товариств та державних холдингових компаній.

Державне акціонерне товариство, утворене у процесі перетворення державного підприємства, 100 відсотків акцій якого належать державі.

Враховуючи викладене, не врахування відповідачем спірного періоду роботи вихователем у дитячому садку «Росинка» шахти «Самарська» Державного відкритого акціонерного товариства шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля», яке з 22.12.2003 року перейменовано у філію відкритого акціонерного товариства Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» Державного департаменту вугільної промисловості Міністерства палива та енергетики України, до пільгового стажу роботи позбавляє позивача гарантованого державою права на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню відповідно до п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсії за віком.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні періоду роботи позивачу з 18.09.1996 року по 24.10.2004 року вихователем у дитячому садку «Росинка» шахти «Самарська» ВО «Павлоградвугілля» Міністерства вугільної промисловості, яке з 18.09.1996 року перейменовано у Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» та з 22.12.2003 року перейменовано у філію відкритого акціонерного товариства Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» Державного департаменту вугільної промисловості Міністерства палива та енергетики України до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи неврахування відповідачем спірного періоду при розгляді заяви позивача, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення відповідача оформлене листом №38037-29826/Ф-01/8-0400/22 від 16.12.2022 року. При цьому рішення від 06.12.2022 року в матеріалах справи відсутнє, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи вихователем, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 18.09.1996 року по 24.10.2004 року у дитячому садку «Росинка» шахти «Самарська» ВО «Павлоградвугілля» Міністерства вугільної промисловості, яке з 18.09.1996 року перейменовано у Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» та з 22.12.2003 року перейменовано у філію відкритого акціонерного товариства Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» Державного департаменту вугільної промисловості Міністерства палива та енергетики України, суд зазначає наступне.

Так, відповідач не заперечує, що посада позивача вихователь в дитячому садочку відноситься до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та підставою відмови було лише не підтвердження форми власності підприємства.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Таким чином, враховуючи, що оскаржуване рішення прийняте з підстав незарахування до страхового стажу вищевказаних періодів та враховуючи наявність підстав для зарахування такого періоду, суд вважає за необхідне для повного відновлення порушених прав зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи вихователем, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 18.09.1996 року по 24.10.2004 року у дитячому садку «Росинка» шахти «Самарська» ВО «Павлоградвугілля» Міністерства вугільної промисловості, яке з 18.09.1996 року перейменовано у Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» та з 22.12.2003 року перейменовано у філію відкритого акціонерного товариства Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» Державного департаменту вугільної промисловості Міністерства палива та енергетики України.

Щодо вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити, грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося судом вище, згідно пункту 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується не лише з виходом на пенсію з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а і з наявністю у особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

При цьому в межах розгляду даної адміністративної справи суд не обраховував спеціальний страховий стаж роботи позивача на певних визначених законодавством посадах, а також судом не досліджувалося питання неотримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії та, відповідно, не з`ясовувалися дані підстави.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення, виплати та визначення підстав, за яких призначається виплачується грошова допомога, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7- Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове держави пенсійне страхування» або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню при призначенні пенсії за віком у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 22.11.2022 року (дати звернення).

Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією №39959432 від 09.01.2023 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 536,80 грн., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246,257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.26, ) про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періоду роботи з 18.09.1996 року по 24.10.2004 року вихователем у дитячому садку «Росинка» шахти «Самарська» ВО «Павлоградвугілля» Міністерства вугільної промисловості, яке з 18.09.1996 року перейменовано у Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» та з 22.12.2003 року перейменовано у філію відкритого акціонерного товариства Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» Державного департаменту вугільної промисловості Міністерства палива та енергетики України до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оформлене листом №38037-29826/Ф-01/8-0400/22 від 16.12.2022 року про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи вихователем, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 18.09.1996 року по 24.10.2004 року у дитячому садку «Росинка» шахти «Самарська» ВО «Павлоградвугілля» Міністерства вугільної промисловості, яке з 18.09.1996 року перейменовано у Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Самарська» дочірнє підприємство Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» та з 22.12.2003 року перейменовано у філію відкритого акціонерного товариства Державної холдінгової компанії «Павлоградвугілля» Державного департаменту вугільної промисловості Міністерства палива та енергетики України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню при призначенні пенсії за віком у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7.1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування правової оцінки наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв