Справа № 480/1103/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2022-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2022 року Суми Справа № 480/1103/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
до Чернеччинської сільської ради
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору, позиція сторін.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 16.07.2021 в частині відмови позивачу у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, із земель сільськогосподарського призначення на території Чернеччинської сільської ради (за межами населених пунктів); зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки за результатами розгляду клопотання позивача від 21.09.2021.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на виконання рішення суду, відповідачем було повторно розглянуто клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та рішенням відповідача від 16.07.2021 відмовлено позивачу в наданні дозволу, в зв`язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки визначено позивачем в межах земельної ділянки, яка обліковується як землі загального користування, громадські пасовища та за цільовим призначенням не належить до земель, які можуть бути надані для ведення особистого селянського господарства. Позивач не погоджується з даним рішенням відповідача.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує.
В обгрунтування заперечень відповіач зазначає, що на момент прийняття оскаржуваного рішення, визначене позивачем бажане місце розташування земельної ділянки перебуває у масиві земельної ділянки, відведеної для громадських пасовища, що унеможливлювало її передачу у власність. Тому відповідачем правомірно прийнято спірне рішення, а підстави для його скасування відсутні.
Процесуальні дії, які вчинялись судом.
24.01.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомленням сторін.
Фактичні обставини справи.
30.09.2020 до відповідача надійшло клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 12-14, 28).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі № 480/3788/21 від 29.06.2021 зобов`язано відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 21.09.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, із земель сільськогосподарського призначення на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області (за межами населених пунктів) та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (а.с. 9).

16.07.2021 відповідачем прийнято рішення, яким позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної дідянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с. 10-11).

Відповідачем було відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки визначено в межах земельної ділянки з кадастровим № :01:001:5930 загальною площею 14,8192 га, яка обліковується як землі загального користування, громадські пасовища (код згідно КВЦПЗ 18.00) та за цільовим призначенням не належить до земель, які можуть бути надані для ведення особистого селянського господарства (а.с. 10).

З матеріалів, наданих відповідачем судом також встановлено, що рішенням відповідача від 04.06.2020 було створено громадські пасовища із земель запасу комунальної власності на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області, затверджено Положення про громадські пасовища на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель комунальної власності для створення громадських пасовищ (КВЦПЗ-18.00) на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с. 32-33).

Державним підприємством "Центр Державного земельного кадастру" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Чернеччінській сільській раді із земель запасу комунальної власності для створення громадських пасовищ (код згідно КВЦПЗ - 18.00) на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області, кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:5930.

У подальшому рішенням відповідача від 20.11.2020 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення громадських пасовищ (код згідно КВЦПЗ - 18.00) на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області, кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:5930 (а.с. 26).

Позивач не погодився з вказаним рішенням відповідача про відмову, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Висновки суду та їх мотиви.

Згідно з ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Частиною 1 ст. 59 цього Закону встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч. 6 с. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 7 цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволуможе бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вже зазначалось, відповідачем було відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки визначено в межах земельної ділянки, яка обліковується як землі загального користування, громадські пасовища. Рішенням відповідача від 04.06.2020 було створено громадські пасовища із земель запасу комунальної власності та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. Державним підприємством "Центр Державного земельного кадастру" розроблено проект землеустрою. У подальшому рішенням відповідача від 20.11.2020 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення громадських пасовищ.

Суд зазначає, що відповідно статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

З аналізу наведеної норми вбачається, що розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки необхідне для формування земельної ділянки. Такий висновок також узгоджується з положеннями ст. 50 Закону України "Про землеустрій".

Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів. У зазначеному Класифікаторі землі сільськогосподарського призначення поділяються, зокрема на землі, для ведення особистого селянського господарства та на землі для сінокосіння і випасання худоби.

Нормою ч. 2 ст. 22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Відповідно до статті 34 ЗК України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Таким чином, на момент прийняття оскаржуваного рішення, визначене позивачем бажане місце розташування земельної ділянки перебувало у масиві земельної ділянки з цільовим призначенням землі загального користування для громадського пасовища, які в силу норм ЗК України не можуть передаватися фізичним особам у приватну власність, а надаються виключно в оренду. Тим більш, сторонами не надано доказів скасування рішеннь відповідача від 04.06.2020 та від 20.11.2020. На переконання суду, відповідач у рішенні від 16.07.2021 правомірно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з вказаних підстави, а тому спірне рішення в повній мірі відповідає критеріям правомірності, визначеним нормою ч. 2 ст. 2 КАС України, а підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до норми ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернеччинської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І. Сидорук