Справа № 344/200/23
Суддя: Атаманюк Б. М.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/200/23
Провадження № 2-а/344/77/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Атаманюка Б. М.

секретаря Стефанець Г.Я.

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Грінченка Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 05.01.2023 звернувся з позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.01.2023 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу термін для усунення недоліків позову.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.01.2023 р. відкрито спрощене провадження в справі та призначено справу до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою інспектором взводу №1 роти 1 БАТ УПП в Івано-Франківській області Гудим`як М.М., серії БАВ №245976 від 26 грудня 2022 року, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., за те, що він 26.12.2022 р. о 20 годині 25 хвилин в м. Івано-Франківську, по вул. Грушевського, керуючи транспортним засобом не надав перевагу в русі пішоходові, який рухався на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив п.18.1 ПДР.

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною посилаючись на те, що він керуючи транспортним засобом перед пішохідним переходом зупинив автомобіль і дав дорогу двом чоловікам, які переходили дорогу із ліхтариками у руках. Освітлення вулиці не було. Після відновлення руху автомобіля із тротуару на проїзджу частину дороги вийшла жінка, і автомобіль позивача допустив зіткнення з нею. Жінка була одягнена у чорному одязі, по ходу до автомобіля перебувала у «сліпій зоні». Після зіткнення, позивач зупинив автомобіль та вийшов надавати жінці допомогу. По приїзду патрульної поліції, жінка жодних претензій до позивача не мала. Працівники поліції склади постанову про адміністративне правопорушення на позивача, не розібравшись належним чином із ситуацією, що склалася. Позивачем жодних порушень правил ПДР не вчинялося, вини його немає, а тому позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та необгрунтованою, винесеною працівником поліції без повного, об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, та просить суд скасувати зазначену постанову, а провадження у справі закрити.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції скористався правом подання відзиву на позовну заяву, на обґрунтування якого зазначив, що 26.12.2022 екіпаж УПП в Івано-Франківській області, під час несення служби отримали повідомлення на лінію 102 про ДТП, яке сталось по вул. Грушевського, 32, в м. Івано-Франківську. Прибувши за вищевказаною адресою, працівниками поліції було виявлено транспортний засіб BMW 520D, д.н.з НОМЕР_1 , який на момент прибуття екіпажу поліції знаходився на пішохідному переході. Водієм вказаного ТЗ виявився ОСОБА_1 . Позивач здійснюючи рух на даному ТЗ по вул. Грушевського, 32, в м. Івано-Франківську, проявив неуважність та не надав перевагу пішоходу на пішохідному переході, чим порушив п.п. 18.1 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем, після розгляду адміністративної справи, було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 245976 від 26.12.2022 року, з накладенням на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн. Вина позивача у вчинення правопорушення підтверджується відео з портативного відеореєстратора відповідача, на якому відображено, що ТЗ позивача перебуває на пішохідному переході. Зазначене спростовує доводи позивача про те, що зіткнення транспортного засобу з пішоходом відбулось поза межами пішохідного переходу. Також, згідно з письмовими поясненнями інспектора УПП в Івано-Франківській області ДПП капрала поліції Гудим`як М.М. та ОСОБА_2 , по прибуттю на місце події автомобіль марки BMW 520D, д.н.з НОМЕР_1 , знаходився на пішохідному переході.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, суду додатково пояснив, що він зупинився перед пішохідним переходом та пропустив пішоходів, зіткнення з пішоходом відбулось одразу після відновлення руху автомобіля поза межами пішохідного переходу. Пішохід знаходився у «сліпій зоні» по відношенню до автомобіля, дорога не освітлювалась. Зіткнення припало на передню частину авто та було не значним, гальмівного шляху не було, пішоходу тілесних ушкоджень не завдано.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, додатково зазначив, що вина позивача підтверджена долученими до матеріалів справи відео доказами. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

За пунктом 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9. ПДР України).

Відповідно до пункту 18.1. ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Судом встановлено, що Інспектором взводу №1 роти 1 БАТ УПП в Івано-Франківській області Гудим`як М.М., було винесено постанову серії БАВ №245976 від 26 грудня 2022 року, якою позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., за те, що 26.12.2022 р. о 20 годині 25 хвилин в м. Івано-Франківську, по вул. Грушевського, позивач керуючи транспортним засобом BMW 520D, д.н.з НОМЕР_1 не надав перевагу в русі пішоходові, який рухався на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив п.18.1 ПДР (а.с.9).

З досліджених у судовому засіданні відеодоказів, а також фото доказів наданих позивачем, судом встановлено, що передня частина автомобіля проїхала пішохідний перехід та знаходиться поза його межами. З урахуванням місця розташування транспортного засобу по відношенню до пішохідного переходу, а також з урахуванням того, що пішохід не зазнав тілесних ушкоджень, відсутній гальмівний шлях, а також того, що зіткнення з пішоходом припало на передню частину автомобіля, можна припустити, що місце знаходження передньої частини автомобіля визначає точку зіткнення. За таких обставин можна припустити, що зіткнення автомобіля з пішоходом відбулося поза межами пішохідного переходу.

В даній справі судом не призначалася інженерно-транспортна (автотехнічна) експертиза, і суд не виступає експертом, проте співставлення очевидних даних є достатніми для того щоб поставити під сумнів той факт, що пішохід перетинав проїзджу частину дороги саме по пішохідному переходу. Відповідно, досліджений відеодоказ не спростовує твердження позивача про те, що пішохід переходив проїзджу частину дороги поза межами пішохідного переходу.

Водночас суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 04 грудня 2019 року (справа № 751/4821/17), в якій досліджувалися обставини за яких пішохід має перевагу на нерегульованому пішохідному переході. Зокрема Верховний Суд, проаналізувавши пункти 1.10, 4.7, 4.14, 18.1 ПДР роз`яснив, що вимога пункту 18.1 ПДР України передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися.

Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід.

Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

Тобто, якщо пішохід, впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, почав перехід проїзної частини у спеціально відведеному для цього місці, а водій свідомо не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, в той час, як пішохід почав рух, то водій безумовно створив пішоходу небезпеку, а відповідно, порушив норму 18.1 ПДР України. В той же час, якщо пішохід почав рух не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, все може бути навпаки.

З урахуванням вищезазначеної позиції Верховного Суду, суд зазначає, що досліджуване в судовому засіданні відео не відображає моменту наближення автомобіля до пішохідного переходу та моменту початку переходу пішоходом проїжджої частини дороги, а відтак в суду відсутні дані для оцінки дій пішохода та водія на предмет визначення переваги в русі.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст. 252 КУпАП дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, що є підставою для визнання оскаржуваної постанови протиправною, її скасування та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 251, ст. 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора взводу №1 роти 1 БАТ УПП в Івано-Франківській області Гудим`як М.М., серії БАВ №245976 від 26 грудня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Богдан АТАМАНЮК