Справа № 320/7465/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м.Київ № 320/7465/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Лисенко В.І.,

при секретарі судового засідання Єжеля А.О.,

за участю:

представника позивача - Луцюка В.В., Вовка О.С.,

представника відповідача - Сливки А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області , Державної податкової служби України про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області , Державної податкової служби України, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України, які пов`язані з прийняттям рішення від 08.07.2022 за вих.№6900/6/99-00-06-01-01-06 про результати розгляду скарги ТОВ «АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА» від 08.02.2022 про скасування податкових повідомлень-рішень: вих. № 1 від 20.01.2022, за вих. № 1 від 20.01.2022, за вих. № 1 від 20.01.2022, за вих. № 1 від 20.01.2022, за вих. №2050/0714 від 20.01.2022, за вих. № 2051/0714 від 20.01.2022, за вих. № 1 від 20.01.2022, за вих. № 1 від 20.01.2022;

- зобов`язати Державну податкову службу України та Головне управління ДПС у Київській області відкоригувати дані інтегрованої картки Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" шляхом зменшення нарахованих грошових зобов`язань у розмірі 733 901,51 грн в т.ч. штрафних санкцій у розмірі 75 483,88 грн., по скасованим в адміністративному порядку податкових повідомленнях-рішеннях: вих. №1 від 20.01.2022, за вих. №1 від 20.01.2022, за вих. № 1 від 20.01.2022, за вих. №1 від 20.01.2022, за вих. №2050/0714 від 20.01.2022, за вих. № 2051/0714 від 20.01.2022, за вих. №1 від 20.01.2022, за вих. №1 від 20.01.2022;

- скасувати або визнати скасованими в адміністративному порядку податкові повідомлення-рішення:

- за вих. №1 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 525285,00 грн та штрафних санкцій у сумі 52528,50 грн.;

- за вих. № 1 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 39806,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 4644,95 грн;

- за вих. № 1 від 20.01.2022 про нарахування суми податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 24083,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 4187,15 грн.;

- за вих. № 1 від 20.01.2022 про зменшення суми від`ємного значення ДЦВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 3520,00 грн.;

- за вих. № 2050/0714 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 60667,96 грн. та штрафних санкцій в сумі 7086,80 грн;

- за вих. № 2051/0714 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в сумі 5055,67 грн. та штрафних санкцій в сумі 505,57 грн. Всього 5561,24 грн;

- за вих. №1 від 20.01.2022 про нарахування штрафних санкцій з податку на додану вартість в сумі 7550,91 грн;

- за вих. № 1 від 20.01.2022 про зменшення суми від`ємного значення з податку на прибуток у сумі 8354393 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА", в ході якої посадові особи відповідача дійшли помилкового висновку про порушення позивачем операцій щодо проведення уцінки ПВХ-композиції - вторсировини, яка утворюється на підприємстві при виробництві ПВХ профілів та відсутності ознаки "господарської діяльності" по операціям з оренди транспортних засобів у фізичних осіб/працівників товариства, які є регіональними менеджерами і використовують автомобілі у повсякденній трудовій діяльності. Також, податковий орган дійшов безпідставного висновку про завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток на суму 5 328 027,00 грн. у зв`язку з тим, що ТОВ "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2020 рік. На думку податкового органу, позивачу було також необхідно подати уточнюючу декларацію за 1 півріччя 2021 року та зменшити рядок "3" на таку ж суму. Відповідач вважає, що оскільки період перевірки охоплював лише 01.04.2018- 30.06.2021, у нього відсутнє право на дослідження річної звітності за 2021 рік. Тобто, позивачем необхідно було подати уточнення до податкової декларації на прибуток підприємства за 1 півріччя 2021 року до 30.06.2021, а не 05.11.2021 як це зробив позивач. Проте, позивач вважає такий висновок безпідставним та необґрунтованим з огляду на те, що товариством скориговано суму від`ємного значення по трансферному ціноутворенню за 2020 рік, у зв`язку з чим і було 29.09.2021, до проведення перевірки, подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2020 рік. У подальшому, позивачем подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за 3 квартали 2021 року 05.11.2021, таким чином у випадку наявності розбіжності, на яку вказує відповідач, посадовим особам відповідача при прийнятті рішення необхідно було перевірити наявність поданої декларації і не донараховувати податок у розмірі 5 328 027,00 грн., оскільки таке донарахування, з врахуванням поданої товариством уточнюючої декларації, призвело до подвійного збільшення податку на прибуток підприємства.

За наслідками перевірки податковим органом винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення, яким донараховано позивачу податок на прибуток приватних підприємств, ПДВ, податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та штрафні санкції. Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення необґрунтованими та помилковими, товариство подало скаргу у порядку адміністративного оскарження до ДПС України, в якій просило про відкритий розгляд матеріалів скарги за участі представників позивача, представників ГУ ДПС у Київській області та представників економічної палати Німецько-української ТПП в Україні при посольстві Німеччини України та представників Ради бізнес-омбудсмена. Відповідно до рішення ДПС України від 21.02.2022 №3306/6/99-00-06-ОЮ1-06 контролюючим органом вищого рівня прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги до 09.04.2022 (включно). Дане рішення отримано позивачем у березні 2022 року. ДПС України, як вищим органом, прийнято рішення про результати розгляду скарги 08.07.2022 за №6900/6/99-00-06-01-01-06, яким скаргу задоволено частково. Проте, на думку позивача, оскільки позивач та інші представники, які були зазначені в скарзі, станом на 09.04.2022 не отримали від ДПС України інформації щодо дати та порядку розгляду скарги, зважаючи на вимоги діючого законодавства, починаючи з 10.04.2022 скарга вважається задоволеною, а податкові повідомлення-рішення скасованими в адміністративному порядку.

Ухвалою суду від 29.08.2022 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання на 20.09.2022.

Відповідач, ГУ ДПС у Київській області та ДПС України, з позовними вимогами не погодилися, надали до суду відзиви на позовну заяву в яких стверджують, що у період з 24.02.2022 до припинення або скасування воєнного стану на території України зупиняється перебіг строків щодо оскарження рішень контролюючих органів, встановлених статтею 56 Кодексу, та/або щодо скарг платників податків, які не розглянуті станом на 24.02.2022. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 Кодексу. Отже, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, перебіг строку розгляду скарг платників податків на податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу, зупинено, крім скарг на податкові повідомлення-рішення за результатами перевірок розпочатих та/або завершених під час дії воєнного етапу на території України, визначених п.п.69.2 п.69 підрозд.10 Розд. XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Враховуючи вище викладене, ГУ ДПС у Київській області та ДПС України вважає, що прийняте ДПС України рішення від 08.07.2022 за №6900/6/99-00-06-01-01-06 за результатами розгляду скарги ТОВ "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" про часткове задоволення скарги є законним та таким, що відповідає нормам чинного законодавства.

28.09.2022 ДПС України подала до суду додаткові пояснення, в яких зазначила, що залучення представників економічної палати Німецько-української ТПП в Україні при посольстві Німеччини України до розгляду матеріалів скарг у відкритому засіданні не передбачено вимогами п. 5 розділу 1 Порядку №916. Стверджує, що ДПС України не порушила строки розгляду скарги.

Представником позивача 20.10.2022 подано до суду відповідь на відзиви відповідачів, в якій він не погоджується з позицією відповідачів та зазначає, що ДПС України грубо порушено порядок розгляду скарг, оскільки особа, яка подала скаргу, має право бути присутня під час розгляду скарги та висловлювати свою думку. Крім того, ДПС України порушено строк розгляду скарги.

25.10.2022 представником позивача подані до суду додаткові пояснення щодо необґрунтованості висновків, які зазначені в акті перевірки. Представник позивача стверджує, що в процесі виробництва ПВХ- профілів утворюється бракований ПВХ-профіль, який подрібнюється та утворюється ПВХ композиція, яка може бути використана повторно при виготовленні нової продукції. Відсоток відходів може сягати до 10% в залежності від зміни артикулів продукції, які виробляються на підприємстві та передбачений ТУ "Композиції полівінілхлоридні гранульовані з некондиційних профілів ПВХ". Після подрібнення відходи складаються в біг-беги (пластикові мішки). У кінці кожного місяця, комісією за участі працівника лабораторії, враховуючи висновки лабораторії товариства, здійснюється перекласифікація/переведення композиції ПВХ 1010Д (вищого сорту) у композицію ПВХ 1009Д (нижчого сорту) та/або навпаки та готуються документи для проведення уцінки (переведення) композиції ПВХ 1010Д до класу 1009Д. На підставі наказу про проведення уцінки композиції ПВХ, акту комісії та накладних на внутрішні переміщення кожного місяця здійснюється уцінка такої композиції ПВХ, що знаходить своє відображення в графі "запаси" Стандарту ПСБО 9. Всі підтверджуючі документи були надані позивачем до перевірки. Проте, ГУ ДПС у Київській області помилково вважає, що до перевірки не надано підтверджуючих документів щодо того, що відбулося пошкодження композиції, старіння композиції та падіння ціни реалізації. Також, в акті перевірки зазначено, що позивачем не надано до перевірки документів, на підставі яких формувалася ціна композиції та не надано претензій до постачальників сировини, у зв`язку з чим було отримано браковану продукцію. На думку представника позивача, таких висновків податковий орган дійшов у зв`язку з нерозумінням технологічного процесу виробництва ПВХ профілів та помилковим тлумаченням терміну "уцінка", яке, на думку податкового органу, можливе лише за умови наявності претензій на адресу постачальника щодо неякісного товару та явних пошкоджень виробленого товару.

Крім того, посадові особи ГУ ДПС у Київській області у акті перевірки зазначили, що до перевірки позивачем не надано нотаріально посвідчені договори оренди ТЗ, чим порушено ст. 799 та ст. 828 ЦК України. А відтак, це призвело до безпідставного списання позивачем витрат на пальне згідно договорів оренди ТЗ та витрат на оренду ТЗ. Проте, такі доводи представник позивача вважає помилковими з огляду на те, що між працівниками товариства та позивачем були укладені договори оренди ТЗ, які нотаріально засвідчені зі строком оренди у кожному випадку індивідуально. Оскільки для здійснення своїх посадових обов`язків працівникам необхідні автомобілі для виїзду за межі області для укладення нових контрактів, якими вони і користувалися, підприємство вирішило після закінчення строку договору найму автоматично продовжувати термін дії договорів оренди ТЗ в силу приписів ст. 764 ЦК України, без нотаріального посвідчення строком на три роки. А відтак, вважає, що оскільки відносини з оренди ТЗ не були припинені, в силу закону такий договір автоматично вважається продовжений. А тому, підприємством правомірно відшкодовувалися витрати на пальне працівникам, сплачувалася плата за оренду ТЗ та відносилося на витрати пальне, використане працівниками.

Від ГУ ДПС у Київській області надійшли додаткові пояснення з приводу правомірності висновків, викладених в акті перевірки. Так, відповідач стверджує, що під час перевірки встановлено, що товариство здійснює уцінку запасів, які відображені в бухгалтерському обліку. Суму уцінки слід відображати в порядку, передбаченому П(С)БО 9. Згідно з п. 8 П(С)БО 9 придбані або виготовлені запаси зараховують на баланс підприємства за первісною вартістю. А потім - на кожну дату балансу - відображають у бухобліку та звітності за найменшою з двох оцінок: первісною вартістю (собівартістю) чи чистою вартістю реалізації. Отже, якщо на дату балансу ціна запасів стала меншою або вони зіпсовані, застаріли чи іншим чином втратили первісно очікувану економічну вигоду, їх відображають за чистою вартістю реалізації. Тобто, уцінка- це зменшення на дату балансу облікової вартості запасів до їх чистої вартості реалізації. Під час перевірки встановлено, що платником здійснюється уцінка запасів композиції ПВХ 1009 Д та 1010 Д на підставі наказів про проведення уцінки, актів та опис-актів. Оскільки до перевірки не надано підтверджуючих документів: щодо того, що відбулося пошкодження композиції, старіння композиції та падіння ціни реалізації, документів, на підставі яких формувалася ціна композиції та не надано претензій до постачальників сировини, у зв`язку з чим було отримано браковану продукцію, посадові особи ГУ ДПС у Київській області дійшли правильного висновку про завищення товариством витрат на загальну суму 2 568 648,90 грн. Крім того, під час перевірки підприємством не надано нотаріально посвідчених договорів оренди ТЗ у працівників підприємства, що призвело до завищення "витрат на збут" на загальну суму 395030 грн., безпідставного віднесення до витрат пального на загальну суму 337044,25 грн. та завищено показники у рядку 2150 Звіту про фінансові результати "витрати на збут" на загальну суму 732074 грн. А відтак, податкові повідомлення-рішення є правомірними за обґрунтованими.

23.12.2022 від представника позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення відповідачів, в яких він зазначає, що відповідно до п. 27 П(С)БО 9 суму, на яку первісна вартість запасів за результатами уцінки перевищує чисту вартість їх реалізації на дату балансу, списують на витрати звітного періоду. Варто списувати суму уцінки в тому звітному періоді, коли її провели. А тому, податковий орган, посилаючись до п.п. 24, 25 П(С)БО 9, згідно яких якщо на дату балансу ціна запасів стала меншою або вони зіпсовані, застаріли чи іншим чином втратили первісно очікувану економічну вигоду, їх відображають за чистою вартістю реалізації, вириває з контексту той абзац, який його влаштовує, не беручи до уваги продовження пункту, яким передбачено, що уцінка-це не що інше як зменшення на дату балансу облікової вартості запасів до їх чистої вартості реалізації. За допомогою такої процедури підприємство запобігає завищенню оцінки активів підприємства, тобто дотримується принципу обачності ( п. 6 р.3 П(С)БО 1).

У подальшому, враховуючи що розмір позовних вимог складає 9 089 314,51 грн., ухвалою суду від 13.12.2022 постановлено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального провадження та призначено підготовче засідання на 13.12.2022.

13.12.2022 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справ по суті.

17.01.2023 від представника відповідача надійшло клопотання, в якому він зазначив, що відповідно до вимог ст. 47 КАС України, позивач може змінити предмет позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж 5 днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а відтак, подання 25.10.2022 представником позивача пояснень, в яких він доповнив підстави позову, відбулося з порушенням термінів, встановлених ст. 47 КАС України. Просив не враховувати дані пояснення при розгляді справи.

Розглянувши дане клопотання, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КАС України, виключно за правилами загального провадження розглядаються справи у спорах, щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розмір позовних вимог складає 9 089 314,51 грн., ухвалою суду від 13.12.2022 постановлено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального провадження.

В силу приписів ст. 260 КАС України, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження. А відтак, подання представником позивача додаткових пояснень щодо підстав позову подані у межах строків, встановлених ст. 47 КАС України.

У судовому засіданні, призначеному на 25.01.2023, представник позивача позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити, представник відповідача наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та свідка, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 27.10.2021 по 07.12.2021 посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області на підставі направлень від 27.10.2021 №7511, 7514, 7517, 7518, 7519, 7520, 7521, 7523, 7524, 7526, 7527 відповідно до п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України та згідно наказу від 30.09.2021 №2176-п проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2018 по 30.06.2021, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2018 по 30.06.2021.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт від 14.12.2021 №22023/10-36-07-01/33296856 (далі - Акт перевірки), згідно висновків якого встановлено наступні порушення ТОВ "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" вимог податкового законодавства, а саме:

1) п.9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.12.1999 №318; ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІУ із змінами доповненнями; п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України, у результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся, на загальну суму 525285 грн., у тому числі: за 2019 рік на суму 525 285 грн.;

2) п.9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.12.1999 №318; ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІУ із змінами доповненнями; п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового Кодексу України, у результаті чого завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток на загальну суму 8 354 393 грн., у тому числі за 1 півріччя 2021 року на суму 8 354 393 грн.;

3) п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 39806 грн., в тому числі по періодам: за травень 2020 року на суму 35377 грн., за січень 2021 року на суму 4429 грн.;

4) п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено суми податку, що підлягала бюджетному відшкодуванню з податку на додану вартість, у періоді, що перевірявся, на загальну суму 24083 грн., в тому числі по періодам: за грудень 2020 року на суму 12224 грн., за лютий 2021 року на суму 2549 грн., за березень 2021 року на суму 3328 грн., за квітень 2021 року на суму 3319 грн., за травень 2021 року на суму 2663 грн.;

5) п.120 1.2 ст.120 1 Податкового кодексу України, у результаті чого застосовано штрафну санкцію за відсутність зареєстрованих податкових накладних;

6) п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено від`ємне значення податку на додану вартість, у періоді, що перевірявся, на загальну суму 3520 грн., в тому числі по періодам: за червень 2021 року на суму 3520 грн.;

7) пп. "а" п. 176.2 ст. 176, п.п.168.1.1, п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме неповне та несвоєчасне перерахування військового збору з нарахованого та виплаченого доходу за відповідні звітні періоди на загальну суму в сумі 60667,97 грн., в т.ч.: з 01.03.2019 по 31.12.2019- 25905,81 грн.; 2020 рік - 19647,96 грн.; 1 півріччя 2021 року -15114,19 грн;

8) пп.1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ''Про військовий збір", пп. «а» п. 176.2, ст. 176, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в сумі 5055,68 грн., в т.ч.: з 01.03.2019 по 31.12.2019 - 2158 грн., 2020 рік 1637,33 грн., 1 півріччя 2021 року - 1259,52 грн.;

9) п. 119.2 ст. 119 та п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з висновками, викладеними контролюючим органом в акті планової перевірки, 29.12.2021 позивачем подано до Головного управління ДПС у Київській області заперечення на акт перевірки від 14.12.2021 №22023/10-36-07-01/33296856, які не були взяті до уваги.

На підставі висновків Акту перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області прийняті наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення №1 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 525285,00 грн та штрафних санкцій у сумі 52528,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 1 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 39806,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 4644,95 грн;

- податкове повідомлення-рішення № 1 від 20.01.2022 про нарахування суми податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 24083,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 4187,15 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 1 від 20.01.2022 про зменшення суми від`ємного значення ДЦВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 3520,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 2050/0714 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 60667,96 грн. та штрафних санкцій в сумі 7086,80 грн;

- податкове повідомлення-рішення № 2051/0714 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в сумі 5055,67 грн. та штрафних санкцій в сумі 505,57 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №1 від 20.01.2022 про нарахування штрафних санкцій з податку на додану вартість в сумі 7550,91 грн;

- податкове повідомлення-рішення № 1 від 20.01.2022 про зменшення суми від`ємного значення з податку на прибуток у сумі 8354393 грн.

Не погоджуючись із висновками планової перевірки ГУ ДПС у Київській області та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" звернулось до Державної податкової служби України із скаргою від 08.02.2022 №16 на винесені податковим органом податкові повідомлення-рішення. Також, разом зі скаргою позивачем подано клопотання про відкритий розгляд матеріалів справи.

Рішенням ДПС України від 21.02.2022 №3306/6/99-00-06-ОЮ1-06 як контролюючим органом вищого рівня прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги до 09.04.2022 (включно).

Дане рішення отримано позивачем у березні 2022 року.

ДПС України, як вищим органом, прийнято рішення про результати розгляду скарги від 08.07.2022 за №6900/6/99-00-06-01-01-06, яким скаргу задоволено частково, а саме скасовано в частині нарахованої штрафної санкції у розмірі 1020 грн податкове повідомлення-рішення № 2050/0714 від 20.01.2022, решта податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи доводи позивача про порушення ДПС України порядку розгляду скарги, суд зазначає наступне.

Оскарження податкових повідомлень-рішень (далі - ППР) або інших рішень контролюючих органів в адміністративному порядку визначено статтею 56 ПК України.

Так, відповідно, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (п.56.1 ст.56 ПК України).

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня (п.56.2 ст.56 ПК України).

За приписами пункту 56.3 статті 56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Відповідно до пункту 56.8 статті 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.

Згідно з пунктом 56.9 статті 56 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняті за розглядом скарги платника податків, є остаточними і не підлягають подальшому адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені в судовому порядку (п.56.10 ст.56 ПК України).

Обґрунтовуючи протиправність таких дій, позивач покликається на той факт, що його скарга на ППР, яка подавалась в порядку адміністративного оскарження до ДПС України, вважається повністю задоволеною.

Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" звернулось до ДПС України із скаргою від 08.02.2022 №16 на винесені податковим органом податкові повідомлення-рішення. Також, разом зі скаргою позивачем подано клопотання про відкритий розгляд матеріалів справи за участі представників позивача, представників ГУ ДПС у Київській області та представників економічної палати Німецько-української ТПП в Україні при посольстві Німеччини України та представників Ради бізнес-омбудсмена.

Рішенням ДПС України від 21.02.2022 №3306/6/99-00-06-ОЮ1-06 прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги до 09.04.2022 (включно). Вказане рішення відповідає вимогам пункту 56.9 статті 56 ПК України.

Дане рішення отримано позивачем у березні 2022 року.

Позивач вважає, що оскільки позивач та інші представники, які були зазначені в скарзі, станом на 09.04.2022 не отримали від ДПС України інформації щодо дати та порядку розгляду скарги, зважаючи на вимоги діючого законодавства, починаючи з 10.04.2022 скарга вважається задоволеною, а податкові повідомлення-рішення скасованими.

Щодо прийняття рішення ДПС України від 08.07.2022 за №6900/6/99-00-06-01-01-06, яким скаргу задоволено частково, а саме скасовано в частині нарахованої штрафної санкції у розмірі 1020 грн податкове повідомлення-рішення № 2050/0714 від 20.01.2022, решта податкових повідомлень-рішень залишені без змін, під час воєнного стану, суд зазначає таке.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У зв`язку з введенням воєнного стану введено тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

В подальшому аналогічними Указами Президента України правовий режим військового стану продовжений.

17.03.2022 набули чинності зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX, відповідно до яких статтю 102 ПК України доповнено пунктом 102.9, згідно з яким на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

На даний час норма пункту 102.9 статті 102 ПК України, з врахуванням змін, внесених згідно з Законами №2142-IX від 24.03.2022, №2260-IX від 12.05.2022, діє в такій редакції: «На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом».

При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03.03.2022 №2118-IX, який набув чинності 07.03.2022, підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 69, відповідно до якого установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Згідно з підпунктом 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (в редакції Закону України від 03.03.2022 №2118-IX) для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 №2260-IX, який набув чинності 27.05.2022, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім:

дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої п. 46.2 ст. 46 ПКУ, сплати податків та зборів платниками податків;

строків проведення камеральних перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження ППР за результатами камеральних перевірок, нарахування пені;

строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, додаткових документів та пояснень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження ППР, адміністративного арешту майна за результатами фактичних перевірок.

Враховуючи наведені норми ПК України, слід дійти висновку про те, що з 27.05.2022 відновлено перебіг строків, які встановлені для розгляду скарг платників податків.

Отже, в період з 24.02.2022 по 27.05.2022 строки розгляду скарг платників податків були зупинені, відтак з огляду на прийняття ДПС України рішення про продовження строку розгляду скарги ТОВ «АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА» до 09.04.2022, який припав на період зупинення, рішення ДПС України від 08.07.2022 за №6900/6/99-00-06-01-01-06 про результати розгляду скарги позивача прийняте без порушення та у строк, визначений нормами податкового законодавства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача про задоволення його скарги з огляду на приписи пункту 56.9 статті 56 ПК України є безпідставними.

Щодо посилань позивача на те, що ДПС України порушено вимоги Порядку №916 від 21.10.2015, яким визначено, що розгляд матеріалів скарги у відкритому засіданні - розгляд матеріалів скарги контролюючим органом, який відбувається на підставі клопотання платника податків - скаржника, податкового агента або його уповноважених представників (у тому числі адвокатів), а також: уповноважених представників центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику; уповноважених представників центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну регуляторну політику; уповноваженого представника Ради бізнес-омбудсмена; представників засобів масової інформації, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Розділу VI, особа, яка подала скаргу на рішення контролюючого органу, має право:

брати участь у розгляді матеріалів скарги особисто або через його уповноважених представників (у тому числі адвокатів);

під час розгляду матеріалів скарги висловлювати свою думку з питань, які виникають під час такого розгляду;

надавати документи, пояснення, доводи, які стосуються предмета скарги.

Відповідно до п. 2, 3 цього Розділу платник податків має право заявити про намір брати участь у розгляді матеріалів скарги одночасно із поданням відповідної скарги. Клопотання про розгляд матеріалів скарги у відкритому засіданні має відповідати вимогам, передбаченим цим Порядком та бути заявлене одночасно із поданням скарги. Клопотання розглядається контролюючим протягом 10 робочих днів з моменту його отримання. Про результати розгляду клопотання контролюючий орган повідомляє особу, яка його заявила, не пізніше п`яти робочих днів до дати розгляду матеріалів скарги. Контролюючий орган не має права відмовити в задоволенні клопотання платника податків про розгляд матеріалів скарги у відкритому засіданні, за виключенням випадків, коли в клопотанні платника податків відсутні відомості, передбачені цим Порядком та/або в матеріалах справи наявні відомості, що становлять державну таємницю.

З матеріалів справи вбачається, що ДПС України у рішенні про продовження строку розгляду скарги від 21.02.2022 надала відповідь про відмову в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у відкритому засіданні, мотивуючи це там, що відповідно до постанови КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу" від 11.03.2020 №211 з метою запобігання поширенню на території України COVID-19 та з врахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, ДПС України припинила проведення прийомів.

А відтак, на думку суду, ДПС України під час розгляду скарги позивача та прийнятті рішення від 08.07.2022 за №6900/6/99-00-06-01-01-06 про результати розгляду скарги діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій Державної податкової служби України, які пов`язані з прийняттям рішення від 08.07.2022 за вих.№6900/6/99-00-06-01-01-06 про результати розгляду скарги ТОВ «АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА» від 08.02.2022 про скасування податкових повідомлень-рішень: вих. № 1 від 20.01.2022, за вих. № 1 від 20.01.2022, за вих. № 1 від 20.01.2022, за вих. № 1 від 20.01.2022, за вих. №2050/0714 від 20.01.2022, за вих. № 2051/0714 від 20.01.2022, за вих. № 1 від 20.01.2022, за вих. № 1 від 20.01.2022 та зобов`язання Державну податкову службу України та Головне управління ДПС у Київській області відкоригувати дані інтегрованої картки Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" шляхом зменшення нарахованих грошових зобов`язань у розмірі 733 901,51 грн в т.ч. штрафних санкцій у розмірі 75 483,88 грн., по скасованим в адміністративному порядку податкових повідомленнях-рішеннях: вих. №1 від 20.01.2022, за вих. №1 від 20.01.2022, за вих. № 1 від 20.01.2022, за вих. №1 від 20.01.2022, за вих. №2050/0714 від 20.01.2022, за вих. № 2051/0714 від 20.01.2022, за вих. №1 від 20.01.2022, за вих. №1 від 20.01.2022.

Щодо позовних вимог в частині скасування податкових повідомлень-рішень №1 від 20.01.2022 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 525 285,00 грн та штрафних санкцій у сумі 52 528,50 грн.;

№ 1 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 39806,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 4644,95 грн; № 1 від 20.01.2022 про нарахування суми податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 24083,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 4187,15 грн.; № 1 від 20.01.2022 про зменшення суми від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 3520,00 грн.; № 2050/0714 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 60 667,96 грн. та штрафних санкцій в сумі 7086,80 грн; №2051/0714 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в сумі 5055,67 грн. та штрафних санкцій в сумі 505,57 грн.; №1 від 20.01.2022 про нарахування штрафних санкцій з податку на додану вартість в сумі 7550,91 грн;

№ 1 від 20.01.2022 про зменшення суми від`ємного значення з податку на прибуток у сумі 8 354 393 грн., суд зазначає наступне.

Як убачається з акта перевірки, в ході перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Київській області встановлено, що ТОВ «АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА» здійснює оренду транспортних засобів у працівників підприємства (фізичних осіб): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та відображає дані операції у оборотно-сальдових відомостях бухгалтерського обліку по рахунку 6851 та рахунку 93. Однак, до перевірки не надано нотаріально посвідчені договори оренди транспортних засобів між ТОВ «АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА» та зазначеними особами, чим порушено ст. 799, 828 ЦК України.

У зв`язку з чим, позивачем порушено абз. а п. 176.2. ст. 176, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, а саме не утримано та не перераховано податку на доходи фізичних осіб за списані ПММ у сумі 60 667,97 грн. А тому відповідачем донараховано суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 60 667,96 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 8 086,80 грн. ( ППР № 2050/0714 від 20.01.2022).

Дане правопорушення щодо заниження податку на доходи фізичних осіб також, на думку податкового органу, призвело до не нарахування та не перерахування військового збору з нарахованого та виплаченого доходу за відповідні звітні періоди у розмірі 5055,68 грн. та призвело до завищення показнику рядка 2150 "витрати на збут" на загальну суму 395 030 грн. (ППР №2051/0714 від 20.01.2022, № 1 від 20.01.2022, №1 від 20.01.2022).

Також, у зв`язку з відсутністю нотаріально посвідчених договорів оренди транспортних засобів, відповідач вважає, що товариством безпідставно проведено виплати за оренду автомобілів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на суму 337 044,25 грн., що призвело до неправомірного формування витрат та як наслідок заниження податку на прибуток ( ППР № 1 від 20.01.2022, №1 від 20.01.2022).

Дане правопорушення також вплинуло на формування податкових зобов`язань з ПДВ у розмірі 67 409,00 грн. Так, податковий орган вважає, що у зв`язку з відсутністю документального підтвердження використання у господарській діяльності палива, яке було списано на витрати, необхідно нарахувати податкові зобов`язання у відповідності до вимог п. 198.5 ст 198 ПК України у сумі 67 409,00 грн. та повинне було скласти та зареєструвати в ЄРПН зведені податкові накладні на списання пального. Оскільки позивач цього не зробив, йому у відповідності до п. 120.1.2 ст. 120 ПК України, за відсутність зареєстрованих податкових накладних нараховано штрафну санкцію у розмірі 7 550,91 грн. Також донараховано суму ПДВ у розмірі 63889 грн. основного зобов`язання та штрафних санкцій у розмірі 8832,10 грн. та зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ у розмірі 3250 грн. (ППР № 1 від 20.01.2022; № 1 від 20.01.2022; № 1 від 20.01.2022).

У той же час, представник позивача наполягає на тому, що під час перевірки посадовим особам відповідача було надано відповідні нотаріально засвідчені договори оренди транспортного засобу з працівниками підприємства. Позивач звертає увагу, що всі договори були укладені строком на три роки і по закінченню цього строку, якщо наймач продовжує володіти або користуватися майном після закінчення строку такого договору, та за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який раніше був встановлений договором. А тому вважає, що оскільки відносини по оренді автомобіля не були припинені, то такі договори є дійсними. При цьому, відповідач помилково трактує норми ЦК України та вважає, що договори оренди транспортного засобу у позивача відсутні.

Таким чином, визначальним при вирішенні правомірності накладення штрафних санкцій та донарахування грошових зобов`язань згідно ППР № 1 від 20.01.2022, № 1 від 20.01.2022, № 1 від 20.01.2022, ППР №2051/0714 від 20.01.2022, № 2050/0714 від 20.01.2022, ППР № 1 від 20.01.2022 в частині нарахування податку на прибуток 49348 грн. та штрафної санкції 4938,40 грн. та №1 від 20.01.2022 у частині нарахування податку на прибуток у розмірі 457 718 грн. (ПММ та оренда авто), є питання наявності у позивача діючих договорів оренди транспортних засобів.

Як убачається з матеріалів справи, між ТОВ «АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладено договори оренди транспортних засобів ( а.с. 81-82, 103-110 т. 2).

Згідно з п. 1.2 договорів, за домовленістю сторін зазначені автомобілі будуть використовуватися орендарем для службових поїздок персоналу останнього, а також для вантажного перевезення дрібного багажу. Відповідно до .п. 2.1. договорів, договори найму укладаються сторонами строком на три роки. Пунктами 3.1. договорів встановлена щомісячна плата за користування автомобілем. Всі договори оренди транспортних засобів нотаріально посвідчені.

Суд зазначає, що договір оренди чинний упродовж строку, який встановлено у договорі (ч. 1 ст. 763 ЦК). За межами цього строку орендні відносини можуть продовжуватися в разі, коли сторони це погодили. Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України).

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди також визначені у ст. 764 ЦК України, якою визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Норма ст. 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Наведена норма Закону визначає можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому, для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Відсутність такого заперечення може мати прояв у «мовчазній згоді» і у такому випадку орендар у силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 914/433/16, від 09.04.2019 у справі № 904/3415/18, від 29.05.2018 у справі № 923/854/17, від 05.06.2018 у справі № 904/7825/17, від 12.06.2018 у справі № 910/15387/17 та від 03.04.2019 у справі № 911/928/18.

За таких обставин, враховуючи відсутність заперечення орендодавців протягом місяця після закінчення договорів оренди та використання позивачем орендованих транспортних засобів, що не заперечується позивачем та відповідачем, суд дійшов висновку, що вказані вище договори є поновленими на строк, який був раніше ними встановлений та, відповідно були чинними в перевіряємому періоді.

Судом встановлено, що на підставі договорів оренди транспортного засобу позивачем сплачувалась орендна плата ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у розмірах, визначених договорами оренди та відображено зазначені операції в бухгалтерському обліку (а.с. 27-123 т. 4).

Також, вказані особи на підставі карток на ППМ здійснювали заправку автомобілів на АЗС, що підтверджується чеками з відповідних АЗС (а.с. 24, 27, 49, 59, 89, 117, 166, 128, 210, 211, 199, 186, 175 т. 15; а.с. 34, 23, 41, 51, 52, 94, 101, 111, 125, 126, 168, 151, 193, 202-203 т. 12; а.с. 15, 26, 34, 45, 44, 88, 101, 113, 125, 124 т. 16, а.с. 17, 27, 35, 44, 16, 67, 77, 88, 98, 140, 150, 161, 172, 25-26 т. 14; а. с. 25, 26, 15, 7 т. 13; а.с. 20, 37, 51, 60, 67, 74, 111, 109, 131, 137, 168, 181, 189, 214 т. 17; а.с. 12, 22, 30, 37, 45, 66, 75, 96-97, 121, 134, 145, 156, 157 т. 18; а.с. 21, 34, 45, 56, 76, 87, 95, 104, 124, 136, 143, 153 т. 19; а.с. 1, 21, 41, 51, 74, 88, 95, 104, 122, 134, 145, 153, 177, 190 т. 5; а.с. 24, 27-28, 60, 84-85, 107, 115, 127, 152, 173, 186, 196, 206, 223 т. 6; а.с. 17, 30, 42, 51, 63, 85, 97, 203, 217, 140 т. 7; а.с. 16, 25, 32, 40, 56, 78, 90, 99, 102, 149, 161, 162, 173, 184 т. 8; а.с. 22, 34, 45, 57 т. 9; а.с. 17, 41, 53, 96, 107, 115, 125, 166, 180, 192, 204, 205, 248 т. 10; а.с. 10, 19, 30, 31 т. 11).

Витрати підприємства на ПММ орендованих автомобілів ТОВ «АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА» формувало на підставі чеків з АЗС та звітів про використання бензину, подорожніх листів легкових автомобілі, посвідчення на відрядження, які містяться в матеріалах справи ( а.с. 1-188 т. 14 , а.с. 1-222 т. 15, а.с. 1-142 т. 16, а.с. 1-250 т. 12 , а.с. 1-47 т. 13 , а.с. 1-214 т. 17, а.с. 1- 157 т. 18, а.с .1-153 т. 19, а.с. 1-211 т. 5, а.с. 1-223 т. 6, а.с. 1-140 т. 7, а.с. 1-201 т. 8, а.с. 1-77 т. 9, а.с. 1-250 т. 10, а.с. 1-48 т. 11, а.с. 1-225 т. 23, а.с. 1-145 т. 21, а.с. 1-208 т. 20).

У той же час, всі встановлені податковим органом порушення позивача, що призвели до заниження грошового зобов`язання з податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, військового збору, податку на прибуток базуються на тому, що у позивача відсутні на момент перевірки договори транспортного засобу, завірені нотаріально. Питання щодо наявності первинних бухгалтерських документів щодо формування витрат на ПММ відповідачем не заперечувалося.

А тому, оскільки суд дійшов висновку про безпідставність висновків контролюючого органу про відсутність нотаріально посвідчених договорів транспортних засобів, ППР № 1 від 20.01.2022, № 1 від 20.01.2022, № 1 від 20.01.2022, ППР №2051/0714 від 20.01.2022, ППР № 2050/0714 від 20.01.2022, ППР № 1 від 20.01.2022 в частині нарахування податку на прибуток 49348 грн. та штрафної санкції 4938,40 грн. та №1 від 20.01.2022 у частині нарахування податку на прибуток у розмірі 457 718 грн. (ПММ та оренда авто), є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, тому підлягають скасуванню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №1 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у частині нарахування сум 495 901, 00 грн. та штрафних санкцій у сумі 47 590,10 грн. та ППР № 1 від 20.01.2022 про зменшення суми від`ємного значення з податку на прибуток у частині суми 2 568 648 грн., суд зазначає що в основу зазначених ППР покладені висновки податкового органу про безпідставну уцінку запасів та готової продукції.

Як убачається з акта перевірки, під час проведення перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Київській області встановлено, що ТОВ «АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА» здійснює уцінку запасів та готової продукції, а саме «Композиція ПВХ 1009 Д» та «Композиція ПВХ 1010 Д».

В бухгалтерському обліку дані операції відображені наступним чином:

За 2018 рік: Д-т 84 К-т 20,26 на суму 1423933,68 грн., Д-т 946 К-т 84 на суму 1423933,68 грн., Д-т 79 К-т 946 на суму 1423933,68 грн.,

За 2019 рік: Д-т 84 К-т 20, 26 на суму 2077898,93 грн., Д-т 946 К-т 84 на суму 2077898,93 грн., Д-т 79 К-т 946 на суму-2077898,93 грн.,

За 2020рік: Д-т 84 К-т 20,26 на суму 2121924,31 грн., Д-т 946 К-т 84 на суму 2121924,31 грн., Д-т 79 К-т 946 на суму 2121924,31 грн., За 1 півріччя 2021 року: Д-т 84 К-т 20, 26 на суму 1365586,78 грн., Д-т 946 К-т 84 на суму 1365586,78 грн., Д-т 79 К-т 946 на суму 1365586,78 грн.

Під час перевірки встановлено, що платником здійснюється уцінка запасів композиції ПВХ 1009 Д та 1010 Д на підставі наказів про проведення уцінки, актів та опис-актів.

У акті перевірки вказано, що балансову вартість запасів має бути занижено до чистої вартості реалізації, якщо відбулося їх фізичне пошкодження, повне або часткове моральне старіння чи падіння ціни реалізації. Якщо чиста вартість реалізації вища за собівартість конкретного виду запасів, уцінка не потрібна.

Відповідач дійшов висновку, оскільки до перевірки не надано підтверджуючих документів: щодо того, що відбулося пошкодження композиції, старіння композиції та падіння ціни реалізації, документів, на підставі яких формувалася ціна композиції та не надано претензій до постачальників сировини, у зв`язку з чим було отримано браковану продукцію, позивачем завищено витрати на загальну суму 5 212 543 грн.

Однак, суд не погоджується з такими доводами відповідача та зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, основним видом діяльності позивача є виробництво профілю ПВХ.

Згідно ТУ20.1-4:2021, затверджених директором ТОВ "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" та погодженим Державною службою з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Висновок Державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 08.07.2021 №12.2-18-2/13967, при виробництві профілю утворюються відходи, що сортуються за видами та забарвленням, ріжуться, подрібнюються та складаються в мішки, зважуються і відправляються на місце складування відходів.

Згідно ТУ такі композиції повертаються у виробництво профілів.

Композиції випускаються таких марок: ПВХ 1009 Д (нижчого сорту, різнокольоровий (суміш білого, коричневого та сірого кольорів) та 1010 Д (вищого сорту, білий колір).

Таким чином, ТУ чітко передбачено утворення відходів, які ідуть в повторне виробництво після проведення відповідного аналізу та складення відповідних документів.

Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, після відвезення подрібненої сировини (відходів) у мішках на склад, де вона обліковується як композиція 1010 Д, оскільки відразу не можливо зробити аналіз та визначити марку композиції, у кінці кожного місяця відбувається проведення лабораторного аналізу кожного мішка, після чого частина композиції 1010 Д переводиться у 1009 Д і звичайно, відбувається уцінка такої сировини до економічно обґрунтованої ціни та відображається у витратах.

У подальшому така сировина 1009 Д використовується у виробництві ПВХ у тих місцях, де вона візуально не видна, оскільки вона іншого кольору або в ПВХ коричневого кольору (який по ціні дешевше ніж білий ПВХ).

Судом встановлено, що кожного місяця директором ТОВ "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" видавався наказ про проведення уцінки композиції ПВХ, на підставі якого створювалася комісія. Одним з членом комісії був представник лабораторії, яка має відповідний сертифікат.

Комісією у ході перевірки актом встановлювалася кількість відходів та надавалася пропозиція щодо переведення композиції ПВХ 1010Д в 1009Д та складався опис-акт уцінки товарів і продукції, що залежався. Відповідальною особою складалася накладна на внутрішнє переміщення композиції.

Товариством складалися податкові накладні на суму уцінки та нараховувалось ПДВ за такими операціями.

Позивачем долучено до матеріалів справи копії наказів про проведення уцінки композиції ПВХ, акти, описи-акти, накладні на внутрішнє переміщення, податкові накладні (а.с. 25-236 т. 3).

Вказані документи, як зазначив у судовому засіданні представник позивача, використовуються товариством протягом всієї діяльності та розроблялися на підставі "Положення про порядок уцінки реалізації продукції, що залежалась, з групи товарів широкого вжитку і продукції виробничо-технічного призначення", затвердженим спільним наказом Міністерства економіки України та Міністерства фінансів України від 10.09.1996 №120/190. Наказ втратив чинність

(згідно з наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 117/19).

Представник позивача пояснив, що оскільки будь -яких інших нормативних актів, які б регулювали уцінку продукції, прийнято не було, підприємство продовжує керуватися нормами зазначеного положення.

Також, представник позивача звернув увагу, що під час перевірки посадовим особам надавалися всі документи, на підставі яких робилася уцінка, однак, останні не були взяті до уваги податковим органом.

У відповідності до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Враховуючи зазначене, формування витрат при визначенні фінансового результату до оподаткування за звітний податковий період, починаючи з 1 січня 2015 року, здійснюється виходячи з національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до принципу нарахування та відповідності доходів і витрат для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. Операція з продажу готової продукції впливає на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності підприємства відповідно до положень бухгалтерського обліку, у тому звітному періоді, у якому відображаються доходи від реалізації цієї продукції та витрати, здійснені для отримання цих доходів. При цьому нараховані від продажу готової продукції доходи збільшують фінансовий результат до оподаткування, а витрати у сумі собівартості реалізованої продукції зменшують цей показник.

За правилами Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року №73, витрати - це зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248 (далі - П(С)БО 16 «Витрати»), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Згідно із пунктом 6 П(С)БО 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені (пункт 7 П(С)БО 16 «Витрати»).

Згідно до п. 14 П(С)БО 16 до складу інших прямих витрат включаються всі інші виробничі витрати, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат, зокрема відрахування на соціальні заходи, плата за оренду земельних і майнових паїв, амортизація, втрати від браку, які складаються з вартості остаточно забракованої з технологічних причин продукції (виробів, вузлів, напівфабрикатів), зменшеної на її справедливу вартість, та витрат на виправлення такого технічно неминучого браку.

Собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року №246 (далі - П(С)БО 9 «Запаси»), у відповідності до пункту 8 якого придбані (отримані) або вироблені запаси зараховуються на баланс підприємства/установи за первісною вартістю.

Відповідно до п. 5 ПП(С)БО 9 запаси визнаються активом, якщо існує імовірність того, що підприємство отримає в майбутньому економічні вигоди, пов`язані з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена.

Пунктом 8 П(С)БО 9 визначено, що придбані (отримані) або вироблені запаси зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю.

Первісна вартість запасів у бухгалтерському обліку не змінюється, крім випадків, передбачених цим Положенням (стандартом) (пункт 15 П(С)БО 9 «Запаси»).

Як передбачено пунктом 24 П(С)БО 9 «Запаси», на кожну дату балансу запаси відображаються в бухгалтерському обліку і фінансовій звітності за найменшою з двох оцінок: за первісною вартістю - історичною (фактичною) собівартістю; за чистою вартістю реалізації - очікуваною ціною реалізації запасів в умовах звичайної діяльності за вирахуванням очікуваних витрат на завершення їх виробництва або реалізацію.

Первісну вартість запасів переглядають і коригують її до рівня чистої вартості реалізації, якщо на дату балансу їх ціна знизилася, запаси пошкоджені або зіпсовані, застаріли (сплив строк зберігання) або іншим чином втратили первісно очікувану економічну вигоду (пункт 25 П(С)БО 9 «Запаси»).

Відповідно до п. 25 П(С)БО 9 запаси відображаються в бухгалтерському обліку і звітності за найменшою з двох оцінок: первісною вартістю або чистою вартістю реалізації.

Як встановлено судом, з метою маркування композиції, яка була бракована, на підставі наказів про утворення комісії, робочою інвентаризаційною комісією ТОВ "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" в кінці кожного місяця проводилася інвентаризація та ідентифікація товарно-матеріальних цінностей по складу готової продукції.

Відповідно до актів-описів інвентаризаційної комісії, за результатами інвентаризації робочою інвентаризаційною комісією ідентифіковано в тому числі наступну групу ТМЦ, як таку, що частково втратила свої споживчі властивості, оскільки була іншого кольору та марковано її як композиція 1009Д, оскільки вона використовувалася у повторному виробництві на виготовлення більш дешевих частин профілю.

У той же час, податковий орган вважає, що позивачем порушено п. 9 П(С)БО 16 "Витрати" та неправомірно віднесено до витрат суму уцінки, оскільки до перевірки не надано підтверджуючих документів: щодо того, що відбулося пошкодження композиції, старіння композиції та падіння ціни реалізації, документів, на підставі яких формувалася ціна композиції та не надано претензій до постачальників сировини, у зв`язку з чим було отримано браковану продукцію.

Проте, відповідачем не взято до уваги, що специфіка роботи підприємства не передбачає отримання претензій від покупця, оскільки ця частина бракованої продукції залишається на підприємстві і не продається покупцям, а іде згідно технологічного процесу в повторну переробку.

Таким чином, відповідач трактує норми П(С)БО на власний розсуд та вимагає від позивача документи, які не можуть бути взагалі наявні у позивача з огляду на відсутність реалізації бракованої продукції.

Суд звертає увагу, що підприємство здійснює виробництво ПВХ на протязі 15 років, і, як на тому звертає увагу позивач, завжди здійснювало уцінку композиції у такий спосіб.

У той же час під час попередніх перевірок у відповідача не виникало питань з цього приводу та не донараховувались податкові зобов`язання з податку на прибуток за минулі періоди.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що відповідачем в даному випадку не надано належних доказів того, що позивачем неправомірно сформовано витрати на підставі уцінки запасів, та відповідно не доведено факт порушення позивачем п.9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.12.1999 №318; ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІУ із змінами доповненнями; п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України.

В той же час, факт проведення позивачем на підставі первинних документів уцінки ПВХ з одного виду композиції на інший підтверджується належними доказами, наданими позивачем до справи.

З огляду на вищенаведене, суд констатує, що позивачем правомірно проведено уцінку продукції та віднесено суму уцінки в розмірі 5 212 543 грн. до валових витрат, а відтак винесення податковим органом податкових повідомлень-рішень №1 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у частині нарахування сум 495 901, 00 грн. та штрафних санкцій у сумі 47 590,10 грн. та ППР № 1 від 20.01.2022 про зменшення суми від`ємного значення з податку на прибуток у частині суми 2 568 648 грн. є неправомірним та безпідставним.

Також, під час перевірки, відповідачем встановлено завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток на суму 5 328 027,00 грн. у зв`язку з тим, що ТОВ "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2020 рік. На думку податкового органу, позивачу було також необхідно подати уточнюючу декларацію за 1 півріччя 2021 року та зменшити рядок "3" на таку ж суму. Оцінюючи такі доводи відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно із п.44.1 ст 44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 ПКУ для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Згідно із п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

ТОВ "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" 09.08.2021 подана до контролюючого органу податкова декларація з податку на прибуток 1 півріччя 2021 року у серпні 2021 року.

Як убачається з матеріалів справи, товариством 29.09.2021 подано звіт про контрольовані операції за 2020 рік, де самостійно скориговано (зменшено) податкові зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 5 328 027 грн. (а.с. 28-43 т. 24).

Відповідно до ст. 39 ПКУ для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.

Платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції та повідомлення про участь у міжнародній групі компаній.

Звіт про контрольовані операції та повідомлення про участь у міжнародній групі компаній подаються центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

У звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді.

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, у зв`язку з подачею звіту про контрольовані операції за 2020 рік, де самостійно скориговано (зменшено) податкові зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 5 328 027 грн., товариством 29.09.2021 подано уточнюючу декларацію з податку на прибуток за 2020 рік, де зменшено від`ємне значення витрат на суму 5 238 027 грн. (а.с. 24-25 т. 24).

У той час, оскільки ПКУ не містить обов`язку та строків у даній ситуації подачі уточнюючої декларації з податку на прибуток за 1 квартал і 1 півріччя 2021 року, бухгалтером 05.11.2021 шляхом подачі декларації з податку на прибуток за 3 квартал 2021 року було зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування на суму 5 328 027 грн. (а.с. 60-61 т. 24).

Даний факт не заперечувався відповідачем у судовому засіданні, однак, представник відповідача вказав, що оскільки перевірка охоплювала лише період з 01.04.2018 по 30.06.2021, у нього відсутнє право на дослідження річної звітності за 3 квартал 2021 року.

На думку відповідача, товариству необхідно було подати уточнення до податкової декларації на прибуток підприємства за 1 півріччя 2021 року до 30.06.2021, а не шляхом подачі декларації за 3 квартал 2021 року як це зробив позивач, що у свою чергу і стало підставою для висновку про завищення суми від`ємного значення з податку на прибуток у сумі 5 328 027 грн.

Проте, суд не погоджується з такими доводами відповідача та зазначає, що оскільки позивачем зменшено самостійно суму від`ємного значення з податку на прибуток на 5 328 027 грн. на початку листопада 2021 року, винесення у січні 2022 року відповідачем податкового повідомлення-рішення, яким зменшено зазначену суму, призвело до безпідставного донарахування позивачу податку на прибуток та збільшення податкового тягаря на суму 5 328 027 грн.

Суд звертає увагу, що період проведення перевірки з 27.10.2021 по 07.12.2021, а тому при здійсненні донарахування, податковий орган міг пересвідчитись шляхом аналізу податкової звітності щодо можливого коригування позивачем суми податку, оскільки ПКУ не передбачено строк та обов`язок подачі уточнюючої декларації у даному випадку.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач безпідставно дійшов висновку про завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 5 328 027 грн.

Статтею 72 КАС України визначено поняття доказів. Так згідно частини першої даної статті КАС України визначено доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень, а вимоги позову відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, підтверджені належними та допустимими доказами.

За наведених обставин, позов підлягає до задоволення в повному обсязі, а податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Київській області №1 від 20.01.2022 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 525 285,00 грн та штрафних санкцій у сумі 52 528,50 грн.; № 1 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 39806,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 4644,95 грн; № 1 від 20.01.2022 про нарахування суми податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 24083,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 4187,15 грн.; № 1 від 20.01.2022 про зменшення суми від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 3520,00 грн.; № 2050/0714 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 60 667,96 грн. та штрафних санкцій в сумі 7086,80 грн; №2051/0714 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в сумі 5055,67 грн. та штрафних санкцій в сумі 505,57 грн.; №1 від 20.01.2022 про нарахування штрафних санкцій з податку на додану вартість в сумі 7550,91 грн.; № 1 від 20.01.2022 про зменшення суми від`ємного значення з податку на прибуток у сумі 8 354 393 грн., слід визнавши протиправними та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суд позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 11008,53 грн відповідно до копії платіжного доручення №218 від 17.08.2022, у розмірі 13801,47 грн відповідно до платіжного доручення від 13.10.2022 №294, та у розмірі 2481,00 грн у розмірі 2481,00 грн відповідно до платіжного доручення від 13.10.2022 №293 (т.1 а.с. 10, т.2 а.с. 21, 22).

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору на суму 24810,00 грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 525285,00 грн та штрафних санкцій у сумі 52528,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 39806,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 4644,95 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 20.01.2022 про нарахування суми податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 24083,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 4187,15 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 20.01.2022 про зменшення суми від`ємного значення ДЦВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 3520,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2050/0714 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 60667,96 грн. та штрафних санкцій в сумі 7086,80 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2051/0714 від 20.01.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в сумі 5055,67 грн. та штрафних санкцій в сумі 505,57 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 20.01.2022 про нарахування штрафних санкцій з податку на додану вартість в сумі 7550,91 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 20.01.2022 про зменшення суми від`ємного значення з податку на прибуток у сумі 8354393 грн.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області (код ЄДРПОУ - 44096797, вул. Святослава Хороброго, 5а, м.Київ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЮПЛАСТ УКРАЇНА" (код ЄДРПОУ - 33296856, бул.Незалежності, 53, м.Бровари, Київська область) судовий збір у сумі 24810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 06.03.2022.