Справа № 160/18777/22
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат про стягнення податкового боргу,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі позивач, Східне міжрегіональне управління ДПС) до Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат (далі відповідач, ДП Східний ГЗК), в якій позивач просить стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» податковий борг в загальній сумі 1 010 213, 58 грн. на користь державного бюджету України.
В обґрунтування поданого позову Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків зазначило, що підставою для звернення позивача з вимогою про стягнення вказаної суми у судовому порядку є несплата відповідачем у добровільному порядку сум грошових зобов`язань самостійно нарахованих платником податків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
Підготовче засідання призначено на 26 грудня 2022 року о 10:30.
26 грудня 2022 року підготовче засідання було знято з розгляду у зв`язку з відсутністю електричної енергії у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
19.01.2023 року підготовче провадження у справі було продовжено на 1 місяць та відкладено до 16.02.2023 року на 10 год. 30 хв.
16.02.2023 року у підготовче засідання відповідач не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Крім того, судом, з метою повідомлення учасників даної справи про розгляд справи 16.02.2023 року, було розміщено відповідне оголошення на офіційному сайті Судова влада України.
16.02.2023 року підготовче провадження у справі було закрито, розгляд справи по суті призначено в письмовому провадженні.
Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до п. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За наведених обставин та керуючись приписами ч.9 ст.205 КАС України, суд вирішив розглянути справу по суті в порядку письмового провадження, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
В ухвалі суду від 12.12.2022 року відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідач правом на подання відзиву на позов та/або пояснень по суті справи не скористався. З клопотанням про продовження строку на надання відзиву та/або пояснень по суті спору не звертався.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
На обліку в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків перебуває Державне підприємство Східний гірничо-збагачувальний комбінат, як платник податків та за яким рахується борг зі сплати збору на соціально-економічну компенсацію ризику населення, яке проживає на території зони спостереження (КДБ 24130200) у розмірі 1010213,58 грн., який виник у результаті часткової та повної несплати у встановлені терміни сум грошових зобов`язань за самостійно нарахованими розрахунками, зокрема:
В зв`язку з наявністю податкового боргу підприємству сформовано податкову вимогу №705-50 від 05.11.2020 на загальну суму 21 930 091,00 грн., яку направлено на адресу ДП «Східний ГЗК» поштою та отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
В зв`язку з несплатою відповідачем у добровільному порядку сум грошових зобов`язань самостійно нарахованих платником, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.
Відповідно до п.п.14.1.39, п.14.1, ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно до п.14.1.156 ст.14 Податкового Кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до п. п. 14.1.175 п. 14 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений ним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в установлені строки.
Згідно абз.3, п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України, розрахунки (у тому числі розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації.
Частиною 1 ст. 12-1 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» (від 08.02.1995 № 39/95-ВР) передбачено, що фінансування заходів щодо соціально- економічної компенсації ризику населення, яке проживає на території зони спостереження, здійснюється із спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок збору на соціально-економічну компенсацію ризику населення, яке проживає на території зони спостереження. Платниками збору є експлуатуючі організації ядерних установок, підприємства з видобування і переробки уранових руд, а також підприємства, які є замовниками будівництва ядерних установок або об`єктів, призначених для поводження з радіоактивними відходами, які мають загальнодержавне значення.
Ставка збору встановлюється:
- для експлуатуючих організацій ядерних установок - у розмірі одного відсотка обсягу реалізації електроенергії, що виробляється атомними електростанціями за звітний період (без урахування податку на додану вартість);
- для підприємств з видобування і переробки уранових руд - у розмірі 2,75 гривні за 1 кілограм реалізованої кінцевої продукції - уранового концентрату (без урахування податку на додану вартість);
- для підприємств, які є замовниками будівництва нових ядерних установок або об`єктів, призначених для поводження з радіоактивними відходами, які мають загальнодержавне значення, - у розмірі, визначеному Верховною Радою України як частка вартості будівництва окремо для кожної установки або об`єкта під час прийняття рішення про розміщення, проектування та будівництво такої установки в порядку, встановленому Законом України "Про порядок прийняття рішень про розміщення, проектування,
Сума коштів, що дорівнює розмірові збору, визначеному відповідно до абзацу четвертого частини четвертої цієї статті, враховується в кошторисі будівництва нових ядерних установок або об`єктів, призначених для поводження з радіоактивними відходами, які мають загальнодержавне значення, та включається до вартості об`єкта, що будується. Збір справляється пропорційно до фактично освоєних капітальних інвестицій за даними бухгалтерського обліку.
Звітний період для сплати збору дорівнює календарному місяцю.
Платники збору самостійно складають розрахунок збору у двох примірниках, один з яких подають щомісяця, протягом 20 днів, що настають за останнім днем звітного періоду, до податкового органу, в якому перебувають на обліку, а другий - до відповідного органу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у триденний строк після подання зазначеного розрахунку до податкового органу.
Форма розрахунку збору встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Платники збору сплачують збір за звітний період до державного бюджету за місцем їх перебування на обліку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання розрахунку збору до податкового органу.
Платники збору несуть відповідальність за правильність обчислення збору, повноту і своєчасність його сплати, за своєчасність подання розрахунків збору відповідно до вимог Податкового кодексу України.
Контроль за правильністю обчислення збору, повнотою і своєчасністю його сплати, за своєчасністю подання розрахунків здійснюється податковими органами відповідно до закону.
Відповідно до п. 14 Порядку справляння збору на соціально - економічну компенсацію ризику населення, яке проживає на території зони спостереження (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.05.2010 року №352), податкове зобов`язання із сплати збору підприємствами з видобування і переробки уранових руд обчислюється платником як добуток об`єкта обчислення збору, визначеного відповідно до пункту 13 цього Порядку, і ставки збору, встановленої згідно з пунктом 12 цього Порядку.
Підпунктом 20.1.19. п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску.
Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Статтею 36 ПК України встановлено податковий обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок платника податків виникає за кожним податком та збором.
Згідно п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Підстави та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових вимог платникам податків врегульовано ст.59 Податкового кодексу України.
Так, відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України).
Згідно з п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Джерелами погашення податкового боргу платника податків у відповідності із п. 87.2 ст. 87 ПК України, є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Пунктом 87.9. ст. 87 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з п.95.3 статті 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно до даних інтегрованої картки платника податків за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 1 010 213, 58 грн.
В матеріалах справи відсутні докази погашення заборгованості, в зв`язку із чим, суд вважає, що факт порушення відповідачем вимог податкового законодавства України доведений.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Таким чином, на підставі викладеного, з урахуванням відсутності відзиву та доказів сплати, з огляду на наявність боргу, суд доходить висновку, що позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат про стягнення податкового боргу підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку ст. ст. 143 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
Згідно із приписами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Водночас, суд зазначає, що під час розгляду адміністративної справи позивач, як суб`єкт владних повноважень, не мав судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та/ або проведенням експертиз, що виключає підстави для присудження таких витрат на користь позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 242-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» податковий борг в загальній сумі 1 010 213 (один мільйон десять тисяч двісті тринадцять) грн. 58 коп. на користь державного бюджету України.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.03.2023 року.

Суддя О.М. Неклеса