Справа № 320/5066/23
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

07 березня 2023 року Справа № 320/5066/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши в місті Києві у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Магістр" до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ "НВП "Магістр" з позовом до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправним та скасування рішення №196 від 22.02.2023 про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді.

До позовної заяви позивачем додано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №196 від 22.02.2023 про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову ТОВ "НВП "Магістр" вказує про те, що задля об`єктивного, повного, всебічного розгляду справи, ефективного захисту, поновлення вже порушених прав та не допущення ще більшого порушення прав позивача існує необхідність забезпечення позову на підставі п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України, оскільки очевидним є ознаки протиправності рішення, суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи яка звернулась до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Позивач також вказав, що вказаним спірним п. 2 рішенням № 196 відповідач зобов`язав уповноважених орган звільнити ОСОБА_1 з посади директора протягом 30 днів з моменту отримання цього рішення та зауважив про відсутність таких повноважень у Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо прийняття таких рішень про звільнення посадових осіб суб`єктів господарювання, наявність з боку відповідача ознак протиправного втручання в господарську діяльність та трудову позивача та порушення ст. 19, ст. 43 Конституції України, ст.ст. 6, 19 Господарського кодексу України, ст. 36 КЗпП України. Як наслідок, виконання п. 2 даного рішення призведе до порушення позивачем норм законодавства про працю та до не законного звільнення його керівника, що негативно вплине на діяльність позивача під час розгляду спору по суті, тому вказує на необхідність зупинення виконання рішення № 196 до розгляду спору по суті.

ТОВ "НВП "Магістр" зазначає про те, що на виконання спірного рішення №196 необхідно проводити загальні збору згідно ст. 30, 32 Закону України "Про товариства обмеженою та додатковою відповідальністю", що відбуватиметься із порушенням встановленого рішенням відповідача строку на виконання п. 2 останнього.

Спірним рішенням №196 відповідач вимагає діяти позивача проти його волі, у останнього не має жодних підстав та бажання звільняти ОСОБА_1 з займаної посади, позивачу не відомо з яких конкретно підстав має звільняти вказану особу та окрім того таке звільнення потребує обрання нового директора товариства а нового відповідного кандидата позивач не має. Зауважив, що таким рішенням, відповідач ставить позивача у безвихідну ситуацію і неможливість належним чином виконати рішення №196.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема й шляхом зупинення дії індивідуального акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17.

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач посилається на ч. 2 ст. 150 КАС України та вказує самостійною підставою для забезпечення позову те, що є очевидними ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно, на думку позивача, визначений спосіб забезпечення позову покликаний на ефективний захист порушених прав та інтересів позивача та заявлений задля забезпечення об`єктивного, повного, всебічного розгляду справи, ефективного захисту, поновлення вже порушених прав та не допущення ще більшого порушення прав позивача на підставі п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України.

Дослідивши заяву позивача про забезпечення позову та наведені в обґрунтування для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Суд зазначає, що перевірка наявності обставин порушення прав та законних інтересів позивача рішенням №196 від 22.02.2023, як вказує позивач порушуються відповідачем ст. 19, ст. 43 Конституції України, ст.ст. 6, 19 Господарського кодексу України, ст. 36 КЗпП України, є обов`язком суду під час вирішення справи по суті та на час розгляду заяви про забезпечення позову, такі дії є фактично надання судом правової оцінки спірному рішенню до ухвалення рішення по суті та, суд зазначає, що ухвалення рішення про забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, не відповідає меті інституту забезпечення позову.

Враховуючи те, що позивач у поданій заяві вказує на підстави для забезпечення позову, що визначені у ч. 2 ст. 150 КАС України, зазначає, що виконання п. 2 даного рішення призведе до порушення позивачем норм законодавства про працю та до не законного звільнення його керівника, що негативно вплине на діяльність позивача під час розгляду спору по суті, на виконання спірного рішення №196 необхідно проводити загальні збору згідно ст. 30, 32 Закону України "Про товариства обмеженою та додатковою відповідальністю", що відбуватиметься із порушенням встановленого рішенням відповідача строку на виконання п. 2 останнього та те, що спірним рішенням №196 відповідач вимагає діяти позивача проти його волі, у останнього не має жодних підстав та бажання звільняти ОСОБА_1 з займаної посади, не відомо з яких конкретно підстав має звільняти вказану особу та таке звільнення потребує обрання нового директора товариства, нового кандидата позивач не має. Позивач також зазначив, що таким рішенням, відповідач ставить позивача у безвихідну ситуацію і неможливість належним чином виконати рішення №196.

Та такі обставини та підстави для застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач, без з`ясування фактичних обставин справи означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті пред`явленого позову і ототожнюватиметься з фактичним задоволенням позову, та зокрема із врахуваннямсудом інтересів позивача щодо не проведення останнім загальних зборів на виконання вимог п. 2 спірного рішення.

Суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів існування очевидних ознак протиправності рішення, суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи яка звернулась до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю та очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам товариства до ухвалення рішення в адміністративній справі, як і не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) таких прав та інтересів після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрив у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав товариства у майбутньому, враховуючи також те, що як вказує позивач він може виконати п. 2 спірного рішення але в даному останній не зацікавлений.

Відповідно, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини протиправності спірного рішення та заподіяння шкоди правам та інтересам товариства без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі, та на які заявник посилається у заяві про забезпечення позову.

Суд наголошує на тому, що спосіб забезпечення позову, обраний позивачем, є фактично вирішенням справи по суті на період перебування справи у провадженні суду та вирішення справи судом, що є неприпустимим.

Аналогічний правовий висновок викладений в абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008, згідно із яким вказано, що судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Суд акцентує увагу на тому, що аргументи та доводи, покладені позивачем в обґрунтування заяви про забезпечення позову є обґрунтуванням підстав незаконності дій відповідача під час винесення спірного рішення та є обґрунтуванням та підставою поданого до суду позову та предметом розгляду у даній справі.

Враховуючи вищезазначене, з викладених заявником обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Магістр" про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Войтович І.І.