Справа № 120/8223/22
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 березня 2023 р. Справа № 120/8223/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення №31 від 07.06.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 професій та робіт, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення період роботи електрогазозварником періоди:

навчання в Немирівському МПТУ № 10 з 01.09.1981 року по 12.07.1984 року;

роботи з 16.07.1984 року по 16.10.1984 року електрогазозварником у Вінницькому міжколгоспстрої;

роботи електрогазозварником у Теплицькому комбінаті побутового обслуговування з 12.12.1984 року по 13.04.1985 року;

військової служби з 18.04.1985 року по 17.05.1987 року;

роботи електрогазозварником у Теплицькому комбінаті побутового обслуговування з 20.07.1987 року по 27.07.1992 року;

роботи електрогазозварником у Теплицькій районній шляховій ремонтно-будівельній дільниці з 28.07.1992 року по 28.05.1997 року;

роботи електрогазозварником на Бджільнянському спиртовому заводі: з 26.01.2005 року по 05.02.2008 року, та з 14.10.2011 року по 15.06.2018 року;

роботи електрогазозварником у Теплицькій районній шляховій ремонтно-будівельній дільниці з 21.08.1992 року по 28.05.1997 року;

роботи електрогазозварником у ВАТ «Теплицьке АТП 10553» з 06.02.2008 року по 22.09.2011 року;

роботи газоелектрозварником у Теплицькому комбінаті комунальних підприємств з 07.07.1997 року по 29.10.1998 року;

роботи електрогазозварником у ТОВ «Будіндустрія-Т» з 01.08.2018 року по 24.09.2018 року, 09.10.2018 року по 28.12.2018 року, 04.05.2020 по 21.01.2021 року, 22.03.2021 по 26.03.2021 року;

роботи електрогазозварником у ФОП ОСОБА_2 з 08.04.2019 року по 17.09.2019 року;

- зобов`язати призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення») починаючи з 18 червня 2021 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що не погоджується із рішенням відповідача №31 від 07.06.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, вважає, що подані ним документи є достатніми для зарахування стажу роботи електрозварювальником до пільгового стажу та призначення пенсії за віком, так як вказаний період роботи підтверджується записами у трудовій книжці, а також архівними довідками та довідками, які надавалися до пенсійного органу.

Представником відповідача на адресу суду поданий відзив на позовну заяву згідно якого відповідач заперечує проти позову та просить у його задоволенні відмовити повністю.

Зокрема зазначив, що при призначенні даного виду пенсії обов`язковою умовою є підтвердження спеціального стажу уточнюючою довідкою відповідного зразка підприємств або організацій про пільговий характер роботи, відповідно до пункту 20 Порядку порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993. В якій має бути зазначено періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи , на підставі яких видана зазначена довідка.

Представник відповідача зазначив, що відповідно до оскаржуваного рішення страховий стаж позивача становить 29 років 24 дні, пільговий стаж складає 9 років 8 місяців 12 днів.

До пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховані період роботи :

- з 16.07.1984 по 16.10.1984 на посаді електрогазозварювальника у Вінницькому міжколгоспстрої;

- з 28.07.1992 по 28.05.1997 на посаді електрогазозварювальника у Теплецькій районній шляховій ремонтно-будівельній ділянці;

- з 04.07.1997 по 29.10.1998 на посаді газоелектрозварника у Теплецькому комбінаті комунальних підприємств;

з 01.08.2018 по 24.09.2018, з 09.10.2018 по 28.12.2018, з 04.05.2020 по 21.01.2021 на посаді електрогазозварника у ТОВ "Будіндустрія-Т" у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок, що підтверджують пільговий характер роботи, а в трудовій книжці не відображено інформацію щодо зайнятості повний робочий день та відомості про проведення атестації робочих місць.

Крім того, оскаржуваним рішенням відмовлено у зарахуванні позивачу періодів роботи з 12.12.1984 по 13.04.1985, з 20.07.1987 по 27.07.1992 у зв`язку із тим, що рішенням Комісії головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області було відмовлено у зарахуванні даних періодів до пільгового стажу.

Враховуючи наведене, в Головного управління відсутні правові підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на відсутність необхідного пільгового стажу та необхідного страхового стажу, а тому відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступне.

Рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 7 від 03.08.2021 року відмовлено позивачу в підтвердженні періодів роботи з 12.12.1984 року по 13.04.1985 року, з 20.07.1987 року по 27.07.1992 року, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутні дані про ліквідацію без правонаступника підприємств: Теплицького комбінату побутового обслуговування та державно-комунального підприємства побутового обслуговування «Старт». Крім того, дані по-батькові заявника, які вказані в первинних документах не відповідають паспортним даним за період з січня по березень 1991 року.

09.09.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список 2).

Рішенням № 31 від 17.11.2021 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю пільгового стажу згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.04.2022 у справі №120/620/22-а позов задоволено частково, зазначене вище рішення визнано протиправним та скасовано. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.09.2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи.

За результатами повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії, пенсійним органом прийнято рішення №31 від 07.06.2022, яким ОСОБА_3 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Так, до пільгового періоду роботи позивача не зараховано періоди роботи:

- з 16.07.1984 по 16.10.1984 на посаді електрогазозварювальника у Вінницькому міжколгоспстрої;

- з 28.07.1992 по 28.05.1997 на посаді електрогазозварювальника у Теплецькій районній шляховій ремонтно-будівельній ділянці;

- з 04.07.1997 по 29.10.1998 на посаді газоелектрозварника у Теплецькому комбінаті комунальних підприємств;

з 01.08.2018 по 24.09.2018, з 09.10.2018 по 28.12.2018, з 04.05.2020 по 21.01.2021 на посаді електрогазозварника у ТОВ "Будіндустрія-Т" у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок, що підтверджують пільговий характер роботи, а в трудовій книжці не відображено інформацію щодо зайнятості повний робочий день та відомості про проведення атестації робочих місць.

Крім того, оскаржуваним рішенням відмовлено у зарахуванні позивачу періодів роботи з 12.12.1984 по 13.04.1985, з 20.07.1987 по 27.07.1992 у зв`язку із тим, що рішенням Комісії головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області було відмовлено у зарахуванні даних періодів до пільгового стажу.

Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з Європейською соціальною хартією (переглянута) від 03 травня 1996 року, що ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V та набрала чинності для України з 01 лютого 2007 року (далі Хартія), кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Оцінюючи доводи позивача, суд насамперед зауважує, що предметом позову є рішення № 31 від 17.11.2021 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю пільгового стажу згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відтак межі даної адміністративної справи обмежуються саме періодами стажу позивача, які не зараховані до його пільгового стажу саме оскаржуваним рішенням.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

У вказаній редакції пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV був викладений на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі Закон № 2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017, є чинним на сьогодні та неконституційним не визнавався.

Окрім внесенням змін до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, Законом № 2148-VIII також внесено низку інших істотних змін до Закону № 1058-IV, зокрема доповнено його окремим розділом XIV-1 під назвою "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" (статті 114-115).

Отже, з набранням чинності Закону № 2148-VIII питання, пов`язані з призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, в тому числі по Списках № 1 та № 2, регулюються положеннями Закону № 1058-IV.

Це підтверджується й тим, що до прийняття Закону № 2148-VIII пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV мав іншу редакцію, а саме такого змісту:

"Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення"".

Таким чином, у попередній редакції пункт 2 Прикінцевих положень допускав можливість призначення пільгових пенсій по Списках № 1 та № 2 за нормами Закону № 1058-IV, але при цьому діяли вимоги щодо віку та стажу, передбачені Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-ХІІ).

З прийняттям Закону № 2148-VIII відповідне питання врегульовано інакше, а саме призначення пільгових пенсій здійснюється виключно за нормами Закону № 1058-IV.

Тобто при вирішенні питання про наявність у позивача відповідного права на пільгову пенсію підлягають застосуванню положення ст. 114 Закону № 1058-IV.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Як видно з позовної заяви та заявлених позовних вимог, позивач обґрунтовує незаконність оскаржуваного рішення пенсійного органу з посиланням на наявність у нього права на призначення пільгової пенсії за віком по Списку № 2.

Відтак суд застосовує норми чинного законодавства та надає оцінку спірним правовідносинам з урахуванням того, що позивач звернувся до суду за захистом права на призначення пенсії на пільгових умовах саме за Списком № 2.

В силу вимог абзацу 1 пункту другого частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім-тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим-двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим першої статті 26 цього Закону: чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що чоловіки, яким виповнилось 55 років, мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 в період з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року за умови наявності страхового стажу не менше 28 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383).

Пунктом 1 цього Порядку визначено, що він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону № 1788-XII.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Зміст наведених норм права свідчить про те, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи. При цьому для зарахування періоду роботи на посадах, віднесених до Списку № 2 у період до 21 серпня 1992 року необхідне підтвердження документами відповідних умов праці, а за період після 21 серпня 1992 року підтвердження результатів проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 04.03.2020 у справі № 367/945/17 та від 27.04.2020 у справі № 367/4230/17.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Серед іншого до своєї заяви позивач додав трудову книжку серії НОМЕР_1 від 16.07.1984 з метою підтвердження страхового стажу.

За результатами розгляду заяви позивача Пенсійним фондом України прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності у нього необхідного пільгового стажу, що дає право на таку пенсію.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №31 від 07.06.2022 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та не зараховано до пільгового стажу позивача періодів його роботи:

- з 16.07.1984 по 16.10.1984 на посаді електрогазозварювальника у Вінницькому міжколгоспстрої;

- з 28.07.1992 по 28.05.1997 на посаді електрогазозварювальника у Теплецькій районній шляховій ремонтно-будівельній ділянці;

- з 04.07.1997 по 29.10.1998 на посаді газоелектрозварника у Теплецькому комбінаті комунальних підприємств;

з 01.08.2018 по 24.09.2018, з 09.10.2018 по 28.12.2018, з 04.05.2020 по 21.01.2021 на посаді електрогазозварника у ТОВ "Будіндустрія-Т";

- з 08.04.2019 по 17.09.2019 на посаді електрогазозварника у ФОП ОСОБА_2 .

Вище зазначені періоди роботи не зараховані у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок, що підтверджують пільговий характер роботи, а в трудовій книжці не відображено інформацію щодо зайнятості повний робочий день та відомості про проведення атестації робочих місць.

Щодо віднесення посади позивача «електрогазозварник» до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який затверджений Кабінетом Міністрів України, суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст. 62 Закону від 05.11.91 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 з 16.07.1984 по 16.10.1984, з 28.07.1992 по 28.05.1997, з 04.07.1997 по 29.10.1998, 01.08.2018 по 24.09.2018, з 09.10.2018 по 28.12.2018, з 04.05.2020 по 21.01.2021 та з 08.04.2019 по 17.09.2019 працював на посадах «електрогазозварювальника» .

Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Суд зазначає, що на період роботи позивача з 16.07.1984 по 16.10.1984, з 28.07.1992 по 11.03.1994 діяв Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників із шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість в яких надає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, Постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, у період роботи з 11.03.94 по 28.05.1997, з 04.07.1997 по 29.10.1998 чинною був Список № 2 затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 та Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, у період з 01.08.2018 по 24.09.2018, з 09.10.2018 по 28.12.2018, з 04.05.2020 по 21.01.2021 та з 08.04.2019 по 17.09.2019 діє Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Відповідно до розділу XXXII, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР Міністрів СРСР від 22.08.56 № 1173 Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на будівництві будинків і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд, шахт, рудників і комунікацій, зайнятість на яких повний робочий день, дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відносяться газозварники і їх підручні, електрозварники і їх підручні.

Списком № 2 виробництв, професій, посад і показників із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, розділом XXXIII "Загальні професії" (код 620, 906) передбачено посади газозварника, електрозварника ручного зварювання.

Згідно зі Списком № 2 виробництв, професій, посад і показників із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, розділом XXXIII "Загальні професії" (код 906) передбачено посаду газозварника, електрозварника ручного зварювання.

Відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, розділом XXXIII "Загальні професії" (позиція 33) передбачено посаду газозварника, електрозварника ручного зварювання.

Відповідно до розділу XXXIIІ "Загальні професії", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відносяться газозварники, електрозварники ручного зварювання.

Із аналізу процитованого видно, що посада газозварника, електрозварника ручного зварювання включена до Списку № 2, що дає право на пільгову пенсію.

Проте, з трудової книжки неможливо встановити чи виконував позивач роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Так, ключовим спірним моментом в межах даної адміністративної справи залишається, зокрема, питання про те, чи існують передумови для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 16.07.1984 по 16.10.1984, з 28.07.1992 по 28.05.1997, з 04.07.1997 по 29.10.1998, 01.08.2018 по 24.09.2018, з 09.10.2018 по 28.12.2018, з 04.05.2020 по 21.01.2021 та з 08.04.2019 по 17.09.2019 на посаді «електрогазозварювальника».

Пунктом 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Однак, із досліджених матеріалів справи судом встановлено відсутність уточнюючих довідок, архівних чи інших документи, які б підтверджували (конкретизували) документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією повний робочий день зі шкідливими умовами праці.

В той же час, трудова книжка, яка була надана позивачем для призначення пенсії, не містить відомостей про характер та умови праці, а також зайнятості у шкідливих умовах праці повний робочий день.

Тобто, наявність записів у трудовій книжці не є достатнім для відповідача, щоб встановити всі важливі обставини для призначення пенсії на пільгових умовах, без надання додаткових/уточнюючих документів.

Проте, позивачем будь-яких доказів на підтвердження характеру виконуваної роботи в спірний період часу ні органу пенсійного фонду ні суду надано не було.

Що стосується питання зарахування до пільгового періоду роботи позивача періодів з 12.12.1984 по 13.04.1985, з 20.07.1987 по 27.07.1992 , то суд зазначає, що рішенням Комісії головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №7 від 03.08.2021 було відмовлено у зарахуванні даних періодів до пільгового стажу позивача.

Суд звертає увагу позивача, що рішення на яке посилається відповідач, а саме рішення про результати розгляду заяви №7 від 03.08.2021 є чинним та не оскарженим позивачем, а відтак посилання відповідача на обставини встановлені таким рішенням є цілком законними та обґрунтованими.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача за №31 від 07.06.2022 року щодо відмови у призначенні пенсії згідно п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не є обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Як наслідок, не підлягає задоволенню також наступна похідна позовна вимога зобов`язального характеру.

Крім того, суд вважає за необхідне відмітити, що оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №31 від 07.06.2022 відмовлено у зарахуванні по пільгового стажу позивача саме періодів роботи з 16.07.1984 по 16.10.1984, з 28.07.1992 по 28.05.1997, 04.07.1997 по 29.10.1998, з 01.08.2018 по 24.09.2018, з 09.10.2018 по 28.12.2018, з 04.05.2020 по 21.01.2021, з 08.04.2019 по 17.09.2019, з 12.12.1984 по 13.04.1985, з 20.07.1987 по 27.07.1992. Відтак, межі розгляду даної справи обмежено дослідженням правомірності дій відповідача, що полягають у незарахуванні до пільгового стажу позивача саме перелічених у рішенні періодів роботи.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішень, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Суддя Комар Павло Анатолійович