Справа № 120/1051/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про повернення позовної заяви

м. Вінниця

06 березня 2023 р. Справа № 120/1051/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк М.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення неправомірним та зобов`язаня вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
08.02.2023 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення неправомірним та зобов`язаня вчинити дії.

Ухвалою суду від 13.02.2023 зазначену позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Так, залишаючи позовну заяву без руху суд встановив, що на порушення вимог ч. 3 ст. 161 КАС України, згідно якої до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, позивач не надав суду доказів сплати судового збору в сумі 1073,60 грн.

Окрім того, суд дійшов висновку про недотримання позивачем вимог пунктів 4, 5 частини 5 статті 160, частини 4 статті 161 КАС України відповідно до яких у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, яким позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Цією ухвалою суд встановив позивачу 5-денний строк з дня отримання її копії для усунення недоліків позовної заяви, шляхом:

1) надання суду доказів сплати судового збору в сумі 1073,60 грн.;

2) уточнення та/чи конкретизації змісту позовних вимог та викладу обставин, якими такі вимоги обґрунтовуються із зазначенням та наданням доказів на їх підтвердження.

Копія вказаної ухвали суду від 13.02.2023 була отримана позивачем 23.02.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

28.02.2023 до суду надійшла заява позивача, якою на виконання вимог ухвали суду від 13.02.2023 надано квитанцію № від 18.02.2023 про сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Крім того, цього ж дня (28.02.2023) від позивача надійшло клопотання про долучення до позовної заяви копію військового квитка ОСОБА_1 .

Втім, перевіряючи повноту усунення позивачем виявлених недоліків позовної заяви згідно ухвали суду від 13.02.2023, суд встановив, що такі недоліки в повному обсязі не є усунутими.

Так, надавши суду докази сплати судового збору, позивачем повністю проігноровано іншу вказівку суду щодо уточнення та/чи конкретизації змісту позовних вимог та викладу обставин, якими такі вимоги обґрунтовуються із зазначенням та наданням доказів на їх підтвердження

Зокрема, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 13.02.2023 суд звернув увагу на тому, що як слідує зі змісту позовної заяви позивач просить визнати неправомірною та скасувати відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у видачі дозволу на виїзд з місця проживання, викладену у формі відповіді вих. № 952 6 7439 від 14.11.2022.

Однак із копії долученої до матеріалів справи оскаржуваної відповіді (листа) відповідача від 14.11.2022 вбачається, що даний лист ІНФОРМАЦІЯ_1 був оформлений не як відмова позивачу у видачі дозволу, а як відповідь представнику позивача - адвокату Коваленко К.О. на її запит від 08.11.2022 з приводу повідомлення причин ненадання ІНФОРМАЦІЯ_2 дозволу, за яким ОСОБА_1 може перетнути кордон України для виїзду на роботу моряком.

Суд роз`яснив, що власне самої відмови (рішення про відмову) у видачі дозволу така відповідь відповідача не містить. Даний лист по своїй суті являється лише повідомленням інформаційно-роз`яснювального характеру на запит представника позивача, а тому він не є тим індивідуальним актом в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, який може бути предметом судового оскарження (який можливо скасувати).

Окрім того суд наголосив, що до матеріалів позову не додано будь-якого іншого рішення (листа, повідомлення, відповіді), в якому б містилися відомості про те, що саме ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовлено у видачі позивачу дозволу на виїзд за кордон.

Також суд зазначив, що у своїй другій позовній вимозі позивач просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути його заяву від 14.10.2022 про видачу дозволу на виїзд з місця проживання. Втім, в позовних матеріалах відсутні будь-які відомості про те, що відповідач вперше вже розглядав таку заяву позивача від 14.10.2022 чи приймав за результатами її розгляду будь-яке рішення, у зв`язку з чим можливо було б ставити питання про зобов`язання відповідача повторно її розглянути.

Окремо суд звернув увагу, що заява позивача від 14.10.2022 була адресована ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, будь-яких доказів розгляду такої заяви саме ІНФОРМАЦІЯ_3 позовні матеріали не містять. Більше того, позивачем не надано жодних доказів про те, що його заява від 14.10.2022 в дійсності була отримана відповідним центром комплектування та соціальної підтримки (відмітка про отримання на примірнику заяви, поштове повідомлення про вручення, тощо), з чого можливо було б робити висновок про існування в такого органу обов`язку розглянути таку заява.

Посилаючись на положення ч. 4 ст. 161 КАС України, яка кореспондується із положеннями ч. 2 ст. 79 КАС України, суд вказав, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Однак, належних обґрунтувань та доказів на підтвердження викладу фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (докази отримання відповідачем його звернення від 14.10.2022, докази його розгляду та прийняття рішення за таким зверненням) останнім до позовної заяви не додано.

Відтак, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд дійшов висновку, що зміст заявлених позивачем позовних вимог не узгоджується ні з тими фактичними обставинами, якими такі вимоги мають обґрунтовуватися, ні з тими доказами, на які посилається позивач.

З огляду на викладене, суд запропонував позивачу усунути вказані недоліки позовної заяви, шляхом уточнення та/чи конкретизації змісту позовних вимог та викладу обставин, якими такі вимоги обґрунтовуються із зазначенням та наданням доказів на їх підтвердження.

Тобто, позивач в цьому разі мав обов`язок викласти зміст своїх позовних вимог у новій редакції позовної заяви з наведенням відповідних обґрунтувань та з посиланням на ті докази, які обґрунтовують його вимоги.

Втім, як вже було зазначено, вказаний недолік позовної заяви позивачем усунутий не був. При цьому позивач не надав жодного пояснення причин, чому він не виконав чи не має можливості виконати відповідну пропозицію суду.

За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги ухвали суду від 13.02.2023 позивачем не виконано в повному обсязі та недоліки позовної заяви не усунуто у той спосіб, який визначено судом.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачеві.

За правилами передбаченими частинами 5 та 6 статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене і беручи до уваги те, що позивач не усунув в повному обсязі недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, позовну заяву належить повернути ОСОБА_1 на підставі вищезазначених положень закону.

Додатково суд роз`яснює позивачу, що відповідно до положень частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Принагідно суд зазначає, що дата постановлення цієї ухвали 06.03.2023 обумовлена перебуванням головуючого судді в період часу з 23.02.2023 по 03.03.2023 на лікарняному.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169,256, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення неправомірним та зобов`язаня вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути позивачеві.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович