Справа № 620/7233/22
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
06 березня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/7233/22
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бородавкіної С.В.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
27.02.2023 представник позивача звернувся до суду із заявою в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України та просить встановити судовий контроль за виконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 у справі №620/7233/22.
Заява мотивована тим, що, незважаючи на прийняте судом рішення, на даний час воно залишається не виконаним. ГУПФУ в Чернігівській області повідомило про неможливість його виконання у повному обсязі у зв`язку з відсутністю коштів. Разом з тим, відсутність грошових коштів або відсутність фінансування органів державної влади не може бути підставою для обмеження прав особи на виплату заборгованості з пенсії.
Ухвалою суду від 28.02.2023 заяву прийнято до розгляду у порядку письмового провадження, установлено відповідачу строк для надання пояснень.
У встановлений строк від ГУПФУ в Чернігівській області надійшли пояснення, у яких відповідач зазначив, що на виконання рішення суду по справі №620/7233/22 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 з урахуванням оновленої довідки про розмір грошового забезпечення. З 01.02.2023 пенсія позивачу виплачується у розмірі 10 739,45 грн. Різниця по пенсії на виконання вказаного рішення суду за період з 01.04.2019 по 31.01.2023 складає 174 070,24 грн. та буде виплачена в межах затверджених бюджетних призначень.
Дослідивши матеріали справи, заяви, судом встановлено таке.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 у справі №620/7233/22, яке набрало законної сили 20.12.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та, в тому числі, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести йому з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.09.2022 №ФЧ58017, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 32-34).

Відповідно до матеріалів пенсійної справи на виконання вказаного рішення суду позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 з урахуванням оновлених складових грошового забезпечення. З 01.02.2023 пенсія виплачується в новому розмірі та становить 10 739,45 грн. Різниця по пенсії на виконання вказаного рішення суду за період з 01.04.2019 по 31.01.2023 складає 174 070,24 грн. та на даний час не виплачена, у зв`язку із відсутністю коштів (а.с. 57-59).

Враховуючи наведене, представник позивача звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Так, частиною першою вказаної статті установлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, аналіз положень статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

Отже, виплата пенсій, призначених на підставі Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області виключно за рахунок коштів Фонду, передбачених Державним бюджетом України на відповідний рік.

Водночас, в силу вимог статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Встановлені судом обставини справи вказують на неможливість самостійного виконання відповідачем рішення суду у цій справі в частині виплати позивачу різниці перерахованої пенсії, що обумовлюється відсутністю у відповідача належного фінансового забезпечення та коштів, необхідних для виплати вказаної заборгованості.

Згідно із усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі №373/436/17, від 15.05.2020 у справі №812/1813/18, від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі №821/1491/17, невиконання боржником (пенсійним органом) судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу (пенсіонеру) за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Із наданих матеріалів встановлено, що позивачеві на виконання рішення суду здійснено перерахунок та виплату пенсії в оновленому розмірі. Разом з тим, різниця пенсії за період з 01.04.2019 по 31.01.2023 буде виплачена після виділення додаткових бюджетних асигнувань (а.с. 57-59). Тобто, рішення суду частково виконане.

Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили про недобросовісність дій відповідача під час виконання рішення суду, його умисне невиконання або ухилення від його виконання.

Так, суд зауважує, що відповідач не ухиляється від обов`язку виплатити утворену внаслідок перерахунку пенсії заборгованість та її виплата буде здійснена після надходження додаткових коштів.

З огляду на викладене, оскільки часткове невиконання відповідачем рішення суду у цій справі обумовлюється об`єктивними причинами, а належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення не здобуто, суд зазначає про відсутність підстав для встановлення судового контролю в порядку, визначеному статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас суд наголошує, що це не звільняє пенсійний орган від обов`язку виконати рішення суду, ухвалене на користь позивача, та не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням такого рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання, якщо подальша поведінка відповідача буде давати приводи вважати, що він ухиляється від виконання рішення суду, затягує його виконання або ж діє недобросовісно та не вживає заходів, необхідних для його якнайшвидшого виконання.

Таким чином, виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю.

Керуючись статтями 14, 241, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали складено 06.03.2023.

Суддя С.В. Бородавкіна