Справа № 560/2181/23
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2023-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2181/23
УХВАЛА

іменем України

03 березня 2023 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Гнап Д.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації , Голови Хмельницької обласної державної адміністрації Гамалій Сергій В`ячеславович , Начальника Хмельницької обласної військової адміністрації Гамалій Сергій В`ячеславович про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації, голови Хмельницької обласної державної адміністрації Гамалія Сергія В`ячеславовича, начальника Хмельницької обласної військової адміністрації Гамалія Сергія В`ячеславовича, в якому просить:

- визнати протиправним та незаконним створення Департаменту освіти, науки, молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації, з часу його створення;

- визнати протиправними та скасувати: розпорядження голови Хмельницької обласної державної адміністрації № 196/2021-р від 04.02.2021 р. "Про реорганізацію Департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації та управління молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації", розпорядження голови Хмельницької обласної державної адміністрації № 696/2022-р від 06.09.2021 р. "Про затвердження положення про Департамент освіти, науки, молоді та спорту Хмельницької обласної державної", розпорядження начальника Хмельницької обласної військової адміністрації № 436/2022-р від 14.11.2022 р. "Про перейменування Департаменту освіти, науки, молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації", розпорядження начальника Хмельницької обласної військової адміністрації № 603/2022-р від 29.12.2022 р. "Про затвердження Положення про Департамент освіти та науки Хмельницької обласної державної адміністрації".

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність вимогам, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення копії вказаної ухвали.

На виконання ухвали суду 01.03.23 позивачем подано заяву в порядку усунення недоліків позовної заяви. В поданій заяві позивач повідомив, що:

по-перше: суд не вправі аналізувати позовні вимоги на правильність до відкриття провадження у справі;

по-друге: суд не вправі примушувати відповідача (так зазначено у заяві) скласти по іншому позовну заяву;

по-третє: суд не вправі примушувати позивача змінити суб`єктний склад позову;

по-четверте: суд неправильно тлумачить Кодекс адміністративного судочинства стверджуючи, що позивач не має права зазначити третіх осіб.

Також позивач рекомендує суду ознайомитися з ч. 2 ст. 5 КАС України в комплексі з ч. 1 ст. 5 КАС України та зазначає, що для вирішення всіх процесуальних питань існує така стадія процесу як підготовче провадження та усі документи будуть надані в підготовчому судовому засіданні.

Розглянувши подану заяву суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Частина 1 ст. 169 КАС України визначає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі статті 55 Конституції України, рішень Європейського суду з прав людини у справах "Pronina v. Ukraine", "Tatenko v. Ukraine" адміністративний позов має письмову форму, містить позовні вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Адміністративний позов є спеціальним способом процесуального захисту, а саме: спеціальним зверненням до адміністративного суду, зміст якого передбачений нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Вказані норми визначають способи захисту порушеного права та зміст позовних вимог. Імперативні приписи ч. 1 ст. 5 КАС України, зокрема, не визначають можливості одночасного визнання і протиправним, і незаконним рішення суб`єкта владних повноважень.

Щодо рекомендації позивача ознайомитися суду з ч. 2 ст. 5 КАС України в комплексі з ч. 1 ст. 5 КАС України, то суд зазначає, що відповідно до ч. 2 с. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, суду на етапі прийнятті позовної заяви до розгляду слід розуміти в чому полягає порушене право, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, про що позивач не вказує, але лише зазначає, що на території Хмельницької області існує і діє два структурних підрозділи Хмельницької обласної державної адміністрації, які порушують його права як громадянина і як директора ДНЗ "Подільський центр професійно технічної освіти".

Згідно з пунктами 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються, зокрема:

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Тобто, зазначення всіх цих складових прямо передбачено законодавством як вимога до позовної заяви.

В свою чергу, доводи позовної заяви та додані до неї матеріали не містять обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями реальних прав, свобод чи інтересів позивача.

Так, необхідно зазначити, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 N 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист (абзац перший пункту 4.1 Рішення).

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Про це неодноразово також зауважував Верховний суд.

Суд також зазначає, що зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів означає пред`явлення позовних вимог до того відповідача, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються.

Позивач вказує у якості відповідачів голову Хмельницької обласної державної адміністрації ОСОБА_2 та начальника Хмельницької обласної військової адміністрації Гамалія Сергія В`ячеславовича, разом з тим оскаржує розпорядження, які прийнятті Хмельницькою обласною державною адміністрацією і відповідно Хмельницькою обласною військовою адміністрацію, а ОСОБА_2 є лише посадовою особою цих органів.

Частиною 1 ст. 173 КАС України визначено, що підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.

За змістом ч. 9 ст. 171 КАС України прийнявши заяву до розгляду та відкривши провадження суд зазначає, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Згідно ч. 3 ст. 262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.

Тобто, лише прийнявши позовну заяву до розгляду та відкривши провадження у справі суд може визначити вид позовного провадження та вирішувати завдання розгляду справи.

Зазначене спростовує твердження позивача про те, що суд в підготовчому засіданні має з`ясовувати всі процесуальні питання, оскільки проведення такого не є обов`язковим, зокрема при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Натомість ч. 4 ст. 161 КАС України зобов`язує позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Зазначені нормативні приписи спростовують аргументи позивача, що "суд не вправі примушувати відповідача (так зазначено у заяві) скласти по іншому позовну заяву та суд не вправі примушувати позивача змінити суб`єктний склад позову".

Суд додатково роз`яснює позивачу, що стаття 44 КАС України визначає права учасників справи, статті 160-161 КАС України визначають зміст позовної заяви та документів, що до неї додаються. Натомість статті 169, 171 КАС України визначають процедурні етапи, які повинен вчинити суд після одержання позовної заяви для вирішення питання про її прийняття та відкриття провадження у справі.

Зазначене означає, що суд нікого і ні до чого не примушує, а лише виконує свій процесуальний обов`язок щодо з`ясування обставин, які визначені в ч. 1 ст. 171 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На переконання Великої Палати Верховного Суду, право на доступ до суду, як один з аспектів закріпленої у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року гарантії справедливого судочинства, за практикою Європейського суду з прав людини має бути ефективним та реальним, не слід розуміти як право особи, що звертається до суду, на власний розсуд обирати, які саме вимоги процесуального закону щодо змісту позовної заяви слід виконувати чи не виконувати, вважаючи їх формальними.

Щодо доводів позивача, що "суд неправильно тлумачить Кодекс адміністративного судочинства стверджуючи, що позивач не має права зазначити третіх осіб", суд зазначає.

Частиною другою статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи.

Відповідно до частини четвертої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

За змістом зазначених норм, якщо позивач вважає, що рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки інших осіб, він про це має зазначити, обґрунтувавши на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Зазначеної вимоги позивач не дотримався.

Стосовно строків звернення до суду.

Пунктом 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з частинами першою, другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд наголосив на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У поданій заяві в порядку усунення недоліків позивач зазначив, що "оскільки суд зобов`язує позивача подати заяву щодо поновлення строку звернення до адміністративного суд, то позивач її подасть".

Суд вкотре наголошує, що при постановлені ухвали про залишення без руху суд лише зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, а не зобовязує до чогось позивача.

У заяві про поновлення строку на звернення до адміністративного суду позивач зазначає, що про порушення своїх прав дізнався лише 5-6 лютого 2023 року, оскаржувані розпорядження від 04.02.2021 № 196/2021-р та від 06.09.2021 № 696/2021-р не публікувалися в загальному доступі; інформація про те, що Департамент освіти і науки Хмельницької ОДА не був припинений в загальному доступі теж не було.

Суд відхиляє зазначені доводи позивача, оскільки у вільному доступі в мережі Інтернет на сайті Хмельницької обласної державної (військової) адміністрації розміщені оскаржувані розпорядження URL: https://www.adm-km.gov.ua/doc/directions/2021/02/196r_040221.pdf та https://www.adm-km.gov.ua/doc/directions/2021/09/696r_060921.pdf

Позивач у позовній заяві сам зазначає, що про знаходження юридичної особи - Департаменту освіти і науки Хмельницької ОДА в стані припинення, дізнався на сайті youcontrol.com.ua, що спростовує твердження про недоступність інформації.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 340/1019/19).

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не усунено недоліки позовної заяви, а тому її слід повернути.

Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись пунктом 1 частини 4 статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації , Голови Хмельницької обласної державної адміністрації Гамалія Сергія В`ячеславовича , Начальника Хмельницької обласної військової адміністрації Гамалія Сергія В`ячеславовича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуюча суддяД.Д. Гнап