Справа № 160/20330/22
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
21.12.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 29.10.2022 року та прийняти рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а, відповідно до заяви про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 29.10.2022 року за № 120.
28.12.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
23.01.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що оскаржуване рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за принципом екстериторіальності. Також, вказано на відсутність підстав для призначення пенсії позивачу, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу. З огляду на вказане відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
25.01.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залучено до участі в страві в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
16.02.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що оскаржуване рішення було прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з відсутністю страхового та пільгового стажу, за доданими документами не взято до розрахунку трудову книжку колгоспника НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці дописана дата народження та відсутня дата заповнення книжки, що не відповідає положенню Інструкції про порядок ведення трудових книжок; не зараховано архівну довідку №Д-385-22 від 15.09.2022 року, оскільки ініціали вказано зі скороченням. Довідка №26 від 14.09.2022 в СТОВ «РОСТОК» за період роботи з 31.03.2000 року по 28.01.2002 року, з 31.01.2003 року по 28.07.2005 року в пільговий стаж за професією тракторист-машиніст не врахована, оскільки вона оформлена не належним чином. Довідка №679/2 від 06.09.2022 в ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» за період роботи з 07.03.2009 року по 05.09.2022 року в пільговий стаж за професією тракторист не врахована, оскільки не відповідає посаді, зазначеній в пп.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також, до пакету документів не надано статут ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» (вид діяльності підприємства). З огляду на вищевказане відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 29.10.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 032 від 03.11.2022 року, яке прийнято за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.03.2021 року за № 359/35961, відмовлено позивачу у призначенні пенсії.

У вказаному рішення зазначено: «Вік заявника 55 років.

Статтею 114 п.2 пп.3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на даний вид пенсії мають чоловіки після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначених роботах.

Згідно наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 28 років 0 місяців 6 днів, пільговий стаж тракториста - машиніста підтверджений належним чином оформленими документами - відсутній.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами не взято до розрахунку трудову книжку колгоспника НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці дописана дата народження та відсутня дата заповнення книжки, що не відповідає положенню Інструкції про порядок ведення трудових книжок;

не зараховано архівну довідку №Д-385-22 від 15.09.2022., оскільки ініціали вказано зі скороченням.

Довідка № 26 від 14.09.2022 в СТОВ «РОСТОК» за період роботи з 31.03.2000р. по 28.01.2002р., з 31.01.2003р. по 28.07.2005р. в пільговий стаж за професією тракторист - машиніст не врахована, оскільки вона оформлена не належним чином.

Довідка № 679/2 від 06.09.2022 в ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» за період роботи з 07.03.2009р. по 05.09.2022р. в пільговий стаж за професією тракторист не врахована, оскільки не відповідає посаді, зазначеній в пп.3 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також до пакету документів не надано статут ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» (вид діяльності підприємства).

Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до пп.3 п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутності страхового та пільгового стажу.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.».

Позивач вважає вищевказане рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 56 Закону України №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року №1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP», до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу PCP з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульовано Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 (далі Порядок №310).

Відповідно до пункту 1. 2 Порядку №310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

Відповідно до пункту 5 Порядку №310 до трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.

Згідно із пунктом 6 Порядку №310 всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 13 Порядку №310 відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

При вирішенні спору, що виник між сторонами, суд виходить із того, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи мають застосовуватися лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Трудова книжка позивача НОМЕР_2 , копія якої наявна в матеріалах справи, в розділі «Відомості про роботу» містить відповідні записи про роботу позивача. Будь-яких порушень внесення зазначених записів відповідачем під час розгляду питання про призначення пенсії позивачу не встановлено.

У відомостях про особу на першому (титульному) аркуші трудової книжки колгоспника здійснено наявний запис про дату народження, але відсутня дата заповнення трудової книжки колгоспника.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, позивачу відмовлено у зарахуванні загального стажу на підставі трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці дописана дата народження та відсутня дата заповнення книжки, що не відповідає положенню Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Проте суд зазначає, що відповідно до положень Порядку ведення трудових книжок колгоспників врегульовано Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, а також Порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженого постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 та Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки вперше, в тому числі і внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є підприємство роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що в трудовій книжці роботодавцем заповнено із порушенням відомості про особу в трудовій книжці.

Суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки, а отже не може бути обмежений в праві неврахування до трудового стажу періоду роботи на підприємстві внаслідок порушення відділом кадрів правил оформлення записів про особу трудовій книжці.

Враховуючи наведене, суд вважає, що це не може бути підставою для відмови позивачу для визначення загального трудового стажу на підставі трудової книжки, оскільки внесення записів до трудової книжки не здійснювалось позивачем.

Положеннями Закону 1058-ІV, підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. В даному випадку під час розгляду заяви позивача відповідачем не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу позивача.

Відповідний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18), висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи, що зазначені в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства, що свідчить про те, що відповідачем-2 не було забезпечено розгляду наданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Пунктом "в" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) також передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва.

Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 22 жовтня 2018 року у справі № 513/1261/16-а, від 25 квітня 2019 року у справі №497/472/17, від 20 лютого 2020 року у справі № 607/14316/16-а, від 19 березня 2021 року у справі № 497/183/17.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, згідно із статтею 62 Закону №1788-XII, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 31 січня 2022 року у справі № 620/1178/19.

Оцінюючи доводи позивача в частині підтвердження пільгового стажу на посаді тракториста за спірні періоди, суд виходить з наступного.

Так, відповідачем-2 у оскаржуваному рішенні вказано про незарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи згідно наступних довідок:

- не зараховано архівну довідку №Д-385-22 від 15.09.2022, оскільки ініціали вказано зі скороченням;

- довідка № 26 від 14.09.2022 в СТОВ «РОСТОК» за період роботи з 31.03.2000р. по 28.01.2002р., з 31.01.2003р. по 28.07.2005р. в пільговий стаж за професією тракторист машиніст не врахована, оскільки вона оформлена не належним чином;

- довідка № 679/2 від 06.09.2022 в ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» за період роботи з 07.03.2009р. по 05.09.2022р. в пільговий стаж за професією тракторист не врахована, оскільки не відповідає посаді, зазначеній в пп.3 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також до пакету документів не надано статут ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» (вид діяльності підприємства).

Судом встановлено, що у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 є записи про те, що позивач у періоди, а саме:

- 27.11.1987 року прийнято на роботу в колгосп ім.Кошового Межівського району Дніпропетровської області на посаду тракториста (наказ №11 від 23.11.1987 року);

- 01.03.2000 року звільнено з роботи по переведенні в СТОВ «Росток» (наказ №5 від 30.05.2000 року);

- 31.03.2000 року прийнято в СТОВ «Росток» на посаду тракториста (наказ №6 від 31.03.2000 року);

- 28.01.2002 року звільнено з членів ТОВ «Росток» за власним бажанням (наказ №6 від 28.01.2002 року);

- 22.01.2002 року прийнято на роботу трактористом в ТОВ «Райполе» (наказ №5 від 22.01.2002 року);

- 17.01.2003 року звільнено з ТОВ «Райполе» за власним бажанням (наказ №4 від 17.01.2003 року);

- 31.01.2003 року прийнято на роботу СТОВ «Росток» трактористом (наказ №22 від 31.01.2003 року);

- 28.07.2005 року СТОВ «Росток» звільнено за згодою сторін (наказ №31 від 28.07.2005 року);

- 03.11.2008 року прийнято на посаду оператор мийної установки у цех свинарського комплексу (наказ №186к/сп від 03.11.2008 року);

- 07.03.2009 року переведений на посаду тракторист цеху рослинництва управління забезпечення діяльності тваринницького комплексу (наказ №60 к/ск від 07.03.2009 року);

- 01.09.2009 року переведений трактористом відділення рослинництва та землеробства (наказ №215 від 01.09.2009 року);

- 01.04.2011 року переведений трактористом відділення рослинництва та землеробства департаменту рослинництва і землеробства (наказ №18 к/13 від 01.04.2011 року);

- 17.10.2011 року переведено трактористом відділу експлуатації сільськогосподарської техніки департаменту рослинництва та землеробства (наказ №43 к/рз від 17.10.2011 року);

- 01.10.2014 року переведений трактористом відділу експлуатації сільськогосподарської техніки Красноармійського відділення департаменту рослинництва та землеробства.

Крім того, позивачем було надано відповідачу довідку Виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області відділу трудового архіву №Д-385-22 від 15.09.2022 року, видану ОСОБА_1 щодо заробітної плати.

Також, відповідно до довідки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Росток» № 26 від 14.09.2022 року позивач працював в СТОВ «РОСТОК» у періоди з 31.03.2000 року по 28.01.2002 року та з 31.01.2003 року по 28.07.2005 року трактористом-машиністом і був безпосередньо занятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві. Зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно п.3 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В міжсезонний період виконував роботу по ремонту сільськогосподарської техніки не залучався до інших робіт. Працював весь період на одному транспортному засобі: марка трактора: ЮМЗ-6, 1996 року випуску.

Відповідно до довідки ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» № 679/2 від 06.09.2022 року позивач працює в Департаменті рослинництва та землеробства ПАТ «АПК-ІНВЕСТ», в якості тракториста з 07.03.2009 року по теперішній час, був безпосередньо занятий у виробництві сільськогосподарської продукції в інших підприємствах сільського господарства. Вказані періоди зараховуються до стажу роботи і дають право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з пунктом 2 абзацу 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином позивач у вказані періоди працював на посаді тракториста-машиніста на підприємствах сільського господарства, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом із тим ряд довідок, що є у матеріалах справи, зміст яких наведений вище, а саме: №Д-385-22 від 15.09.2022 року, № 26 від 14.09.2022 року та № 679/2 від 06.09.2022 року підтверджують безпосередню зайнятість позивача у спірні періоди у виробництві сільськогосподарської продукції на посаді тракториста-машиніста протягом польового періоду на підприємствах сільського господарства.

Верховний Суд у постанові від 03 червня 2021 року у справі №496/1905/15-а вказав, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

З огляду на вказане, суд звертає увагу, що зайнятість позивача у спірні періоди у виробництві сільськогосподарської продукції на посаді тракториста-машиніста встановлена, насамперед, записами у трудовій книжці, разом із тим підтверджується відповідними довідками.

Отже, трудова книжка позивача, яка є основним документом про підтвердження стажу роботи, та довідки підприємств сільського господарства підтверджують, що позивач у спірні періоди працював на посаді тракториста-машиніста та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції у підприємствах сільського господарства.

Доводи відповідачів про те, що позивачем належним чином не доведено, що він був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції суд вважає безпідставними, оскільки наданні довідки містять відповідну інформацію.

Щодо недоліків уточнюючих довідок, наданих до заяви про призначення пенсії позивачем, про які зазначено у спірних рішеннях та листі відповідачів, суд вказує на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.

Зокрема, Верховний Суд дійшов висновку, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.

Суд вважає за необхідне зазначити, що трудова книжка позивача оформлена належним чином і підтверджує наявність пільгового стажу.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення №032 від 03.11.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 29.10.2022 року позивач досяг віку 55 років, у зв`язку з чим позивач досяг необхідного віку для призначення пенсії передбаченого пп.3 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, щодо вимог позивача в частині призначення пенсії з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а, суд зазначає, що оскаржуване рішення не містить відмови у такому врахуванні, а відповідно до вимог пп.3 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач досяг необхідного пенсійного віку, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги в частині повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 29.10.2022 року та прийняти рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, відповідно до заяви про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 29.10.2022 року за № 120, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий та пільговий стаж позивача.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 29.10.2022 року (дати звернення), у зв`язку з чим позовні вимоги в частині призначення пенсії позивачу задоволенню не підлягають.

Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 992,40 грн., що документально підтверджується квитанцією №5676-5631-9315-8308 від 15.12.2022 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, а оскаржуване рішення прийнято відповідачем-2, частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 496,20 грн., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246,257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.26, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005,м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158 Б, ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 032 від 03.11.2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.20.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування правової оцінки наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв