Справа № 340/5014/22 ДСК
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/5014/22 ДСК

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

- головуючої-судді Казанчук Г.П. при секретарі судового засідання - Сосновської В.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Мазуренко Н.Ю.

представника відповідача - Пільчук Я.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії, --

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

Адвокат Мазуренко Н.Ю., від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 17 червня 2022 року №151 "Про результати службового розслідування за фактом не виконання розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 " в частині пункту 2, яким на позивача, лейтенанта ОСОБА_1 , начальника служби зв`язків з громадськістю військової частини НОМЕР_1 , накладено дисциплінарне стягнення "догана", а також в частині підпунктів 4.1 і 4.2. пункту 4 наказу про виплату 90% премії за травень місяць 2022 року та невиплату додаткової винагороди за травень 2022 року начальнику служби зв`язків з громадськістю військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача, військову частину НОМЕР_1 , призначити та виплатити позивачу, начальнику служби зв`язків з громадськістю військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 , частину невиплаченої премії за травень 2022 року та додаткову винагороду за травень 2022 року.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу, 15.05.2022 її було ознайомлено із бойовим розпорядженням згідно якого вона була зобов`язана здійснити висвітлення бойової ситуації у різних підрозділах. Проте, у зв`язку з ненаданням автомобіля для переміщення та через надані усні зміни до бойового розпорядження полковником ОСОБА_2 вона не мала можливості здійснити переміщення до іншого підрозділу, про що вона намагались повідомити свого безпосереднього командира, проте з ним не було зв`язку. Враховуючи вказане, вважає, що до неї застосовано догану та вона позбавлена усіх доплат в супереч нормам законодавства.

Від військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач) надійшов відзив на позов, в якому вказані заперечення проти позову. При цьому відзив взагалі не містить жодного обґрунтування правомірності спірного наказу, натомість відзив має лише передруковані норми Закону України ''Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України'' та Дисциплінарного Статуту.

Рух справи:
Ухвалою судді від 02.11.2022 року позовну заяву залишено без руху із встановленням строку для усунення недоліків позовної заяви, зокрема запропоновано надати суду заяву про поновлення строку звернення з цим позовом й надати документальні докази поважності причин його пропуску, а також докази сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. або докази, що ОСОБА_1 є призваною на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори (належним чином завірену копію про призов).

На виконання вказаних недоліків представник позивача надала суду відповідну заяву в якій обґрунтував несвоєчасне звернення до суду з цим позовом, а також зазначила, що позивач є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 ) та звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 15 Закону України "Про судовий збір".

Ухвалою судді від 21.11.2022 року позовну заяву залишено без руху із встановленням строку для усунення недоліків позовної заяви, зокрема запропоновано надати суду докази сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. або докази, що ОСОБА_1 має відповідні пільги для звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою судді від 05.12.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам встановлено строк на подання процесуальних заяв. Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано надати запит адвоката Мазуренко Н.Ю. від 07.07.2022 року №25 із додатками (на який надана відповідь 29.07.2022 за вих. №1651) та усі матеріали службового розслідування відносно ОСОБА_1 , в т.ч. наказ військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2022 року, бойове розпорядження 57 ОМПБР №322/22 ДСК.

Ухвалою суду від 19.01.2023 року судом вдруге витребувано докази.

Ухвалою суду від 16.02.2023 року подальший розгляд справи вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 01 березня 2023 року об 09 год. 30 хв.

Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 проходить військову службу, а з 05.01.2019 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2019 року №5, на посаді старшого бойового медика протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 (а.с.117).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2020 року №336 ОСОБА_1 переведено на посаду начальника служби зв`язків з громадськістю штабу з 01.12.2020 року, на цій посаді ОСОБА_1 продовжує військову службу (а.с.118).

15.05.2022 року ОСОБА_1 була ознайомлена із бойовим розпорядженням №323/22дск у якому їй наказано організувати роботу в підпорядкованих підрозділах 57 омпбр щодо висвітлення і оприлюднення через засоби масової інформації та соціальні мережі інформації про діяльність військовослужбовців 57 омпбр (а.с.109-110).

У пункті 5 бойового розпорядження ''Термін готовності'' визначено, що виконання розпорядження 17 омбп з 10.00 16.05.2022 до 10.00 18.05.2022; 34 омпб з 12.00 18.05.22 до 10.00 20.05.22; БТГр 57 омпбр з 12.00 20.05.22 до 10.00 22.05.22; 42 омпб з 12.00 22.05.22 до 10.00 24.05.22.

У рапорті від 20.05.2022 року на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 від начальника штабу в/ч НОМЕР_1 полковник ОСОБА_3 вказано про те, що під час перевірки розгортання та наявності особового складі в місті Констянтинівка було виявлено присутність в м. Краматорськ начальника служби зв`язків з громадськістю лейтенанта ОСОБА_1 , яка згідно бо1ового розпорядження командира бригади повинна була знаходиться з 12.00 20.05.2022 року в с. Борівське в районі оборони БТГр57 омпбр (а.с.108).

На підставі вищевказаного рапорту винесений наказ командира командира військової частина НОМЕР_1 від 22.05.2022 №137 ''Про призначення службового розслідування за фактом не виконання розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 '' з метою уточнення причин і обставин, що сприяли не виконанню розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 вирішено провести службове розслідування (а.с.100).

Актом про проведення службового розслідування за фактом не виконання розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 встановлено, що отримавши бойове розпорядження про висвітлення і оприлюднення через засоби масової інформації та соціальні мережі інформації про діяльність військовослужбовців підрозділів військової частини ОСОБА_1 18.05.2022 року повинна була перебувати в 34 омпб, натомість вона була в розміщенні штабу підрозділу, що є невиконанням бойового розпорядження.

Пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2022 №151 ''Про результати службового розслідування за фактом не виконання розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 '' (далі спірний наказ) за порушення вимог абзацу 2,4 ст.11, ст.12, ст14, абзацу 2 ст.30, абзацу 2,3 ст.37, ст.37 Закону України ''Про Статут Внутрішньої служби Збройних Сил України'', абзацу 2,6 ст.4 Закону України ''Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України'' та відповідно до п.''б'' ст.48 на лейтенанта ОСОБА_1 начальника служби зв`язків з громадськістю військової частини НОМЕР_1 накладено дисциплінарне стягнення ''догана''.

Пунктом 4 наказу спірного наказу помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи начальнику служби 4.1. відповідно до п.4 розділу 16 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260 ''Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам'' виплатити 90% премії за червень місяць 2022 року начальнику служби зв`язків з громадськістю військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 .

4.2. відповідно до п.10 рішення Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 року не виплачувати додаткову винагороду за травень 2022 року, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 начальнику служби зв`язків з громадськістю військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 .

Отже правовірність та законність спірного наказу у частині, що стосується прав позивача є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.
Дисциплінарний Статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (надалі Дисциплінарний Статут ЗСУ) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно частини 1 статті 1 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до частини 6 статті 5 Дисциплінарного Статуту ЗСУ право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Статтею 7 Дисциплінарного Статуту ЗСУ визначено, що застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до статті 49 Дисциплінарного Статуту ЗСУ командир відділення, головний сержант (заступник командира) взводу мають право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту.

Згідно статті 48 Дисциплінарного Статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (надалі Статут ВС ЗСУ) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

У пункті 1 розділу ''Загальні положення'' Статуту ВС ЗСУ визначено, що Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

Так, спірним наказом до позивача застосовано дисциплінарне стягнення за невиконання бойового розпорядження, а також за неповідомлення про неможливість його виконати свого командира.

Натомість позивач в судовому засіданні наголошувала, що нею були вжиті усі заходи щодо повідомлення безпосереднього свого командира підполковника ОСОБА_3 та командира військової частини ОСОБА_4 , проте останні не брали слухавку. Лише після цього, вона зателефонувала командиру оперативно-тактичного угрупування ОСОБА_5 , який за посадою є вищою ніж командира військової частини ОСОБА_4 , який наказав їй змінити місце перебування та надав наказ командиру 34 батареї, щоб той надав транспорт для її евакуації через загострення бойових дій.

Позивач зазначила, що її було ознайомлено із бойовим розпорядженням 57 омпбр №323/22 дск, ОСОБА_6 , проте, їй було відмовлено у наданні копії вказаного розпорядження (а.с.40).

Згідно бойового розпорядження позивач повинна була з 16.05.2022 по 18.05.2022 року перебувати на позиціях 17 омпб, а з 18.05.2022 по 20.05.2022 на позиціях 34 омпб… (а.с.20-23).

Позивач вказала, що вказаний графік був змінений за усним наказом підполковника ОСОБА_3 , а тому з 16.05.2022 її було направлено на позиції 42 омпб, звідки її автомобілем привезли на позиції 34 омпб.

Обставини стосовно зміни графіка виконання бойового розпорядження також підтверджується письмовими поясненнями полковника ОСОБА_3 , наданих під час службового розслідування (а.с.149). У своїх поясненнях полковник ОСОБА_7 вказав, що ОСОБА_1 привезли транспортом у 34 омпб, після чого вона повинна була працювати згідно з графіком, визначеним у бойовому розпорядженні.

Позивач, під час службового розслідування вказала, що керівництво 34 омпб не було обізнане про її приїзд, копію бойового розпорядження надіслано не було. Після того, як ОСОБА_1 відзняла фотоматеріал та зібрала необхідну інформацію, постало питання подальшого її переміщення, оскільки власного транспорту вона не мала. На її телефонні дзвінки полковник ОСОБА_2 не відповідав.

Згідно пункту 3 бойового розпорядження 57 омпбр №323/22 дск начальнику озброєння - заступнику начальника логістики наказано забезпечити транспортним засобом для переміщення між підрозділами 57 омпбр начальника служби з громадськістю, а начальнику тилу наказано забезпечити необхідним ПММ для переміщення між підрозділами (а.с.142-143).

Водночас, службовим розслідуванням взагалі не перевірено факт незабезпечення позивачка транспортним засобам для переміщення між підрозділами під час виконання бойового розпорядження, про що нею було вказано у поясненнях під час службового розслідування.

Службовим розслідуванням не перевірено чи був у розміщенні 34 омпбр стільниковий зв`язок, оскільки позивач у своїх письмових поясненнях вказувала, що зв`язок був через старлінк.

Наявність стільникового зв`язку у розміщенні 34 омпбр, як на думку суду підтверджується тим, що позивач змогла додзвонитись командиру ОТУ ''Північ'' ОСОБА_5 , яким було організовано транспорт для евакуації позивача через значне загострення по лінії фронту та фактичний його прорив.

Не перевірено також під час службового розслідування і доводи позивача віддання їй наказу про евакуацію вищим керівництвом - командиром ОТУ ''Північ'' ОСОБА_5 .

Під час судового засідання представник відповідача також не навела жодних заперечень на спростування доводів позивача.

Відповідно до пункту 2,4 статті 12 розділу ''Загальні обов`язки військовослужбовців'' Статуту ВС ЗСУ необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.

Відповідно до статті 12 розділу ''Загальні обов`язки військовослужбовців'' Статуту ВС ЗСУ про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Статтею 14 розділу ''Загальні обов`язки військовослужбовців'' Статуту ВС ЗСУ визначено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

При проведенні службового розслідування не було встановлено усі істотні обставини, що передували відхилення позивачем від виконання бойового розпорядження, які не можуть бути встановлені під час розгляду справи в суді.

У статті 38 розділу ''Загальні обов`язки військовослужбовців'' Статуту ВС ЗСУ визначено, що у разі коли військовослужбовець, який виконує наказ, отримав від іншого командира (начальника), старшого за службовим становищем чи військовим званням, новий наказ, що стане перешкодою для виконання попереднього, він доповідає про це командирові (начальникові), який віддав наступний наказ, і після отримання його згоди припиняє виконання попереднього наказу. Командир (начальник), який віддав наступний наказ, повідомляє про це командира (начальника), який віддав попередній наказ.

Так, позивач вказала, що прибувши у м. Константинівка на місце розташування штабу військової частини, вона відразу доповіла про неможливість виконати бойове розпорядження 57 полковнику ОСОБА_2 , вказавши, що переміщення до штабу здійснено на підставі наказу командиру ОТУ ''Північ'' ОСОБА_5 .

Згідно пунктів 35-36 розділу ''Порядок віддання й виконання наказів'' Статуту ВС ЗСУ накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.

Принагідно, суд зазначає, що беззаперечним є факт військової дисципліни при спілкуванні з керівництвом стосовно виконання бойового розпорядження. Проте, сильне загострення бойових дій на лінії зіткнення на позиціях, де перебувала позивач, та неможливість додзвонитись до свого безпосереднього командира, зумовили позивача здійснити телефонний дзвінок до вищого керівництва та виконати його наказ.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов про протиправність пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2022 №151 ''Про результати службового розслідування за фактом не виконання розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 '', яким на лейтенанта ОСОБА_1 начальника служби зв`язків з громадськістю військової частини НОМЕР_1 накладено дисциплінарне стягнення ''догана''.

Пункті 4.1 та 4.2 спірного наказу є похідними від накладення на позивача дисциплінарного стягнення, а тому також підлягають скасуванню.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за N 745/32197 затверджений ''Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам'' (далі Порядок №260).

Згідно пунктом 8 Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

- щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

- одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджується інформацією про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача (а.с.155) у червні 2022 року її не було виплачена додаткова виплата згідно Постанови №168, а у липні 2022 року - недоплачена 10% щомісячної премії.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність спірного наказу, а тому і позбавлення 10% премії та додаткової виплати є протиправним.

У пункті 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' (надалі Постанова №168, в редакції чинній на час виникнення правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Довідка про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 свідчить про те, що у червні 2022 року позивач була позбавлена додаткової винагороди згідно Постанови №168, а у липні 2022 року позивачу нарахована премія в розмірі 90%, замість 100%.

Постанова №168 не містить будь яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової винагороди, навіть у зв`язку із застосуванням дисциплінарного стягнення, а тому така винагорода має бути виплачена позивачу.

У пункті 1 Постанови №168 вказано на те, що додаткова винагорода виплачується в розмірі 30000 гривень або 100000 гривень в залежності від несення служби, а тому в даному випадку нарахування виду та розміру додаткової винагороди є дискримінаційними повноваженнями відповідача, у які на даній стадії суд не має право втручатись. А відтак, суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди за червень 2022 року згідно вимог Постанови №168.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 статті 132КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаний з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 992,40 грн. (а.с.66-67), які слід присудити на її користь за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У позовній заяві представник позивача заявила про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн., проте жодного доказу на підтвердження та обґрунтування вказаної суми до матеріалів позову не долучено, не подано також і заяви про те, що такі докази будуть подані після розгляду справи, а відтак у стягненні витрат на правову допомогу слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункти 2, 4.1, 4.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2022 року №151 "Про результати службового розслідування за фактом не виконання розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 ".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 призначити та виплатити ОСОБА_1 частину невиплаченої премії за травень 2022 року в розмірі 10% та додаткову винагороду за травень 2022 року, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' з урахуванням податків та зборів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 гривні за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Повний текст рішення суду складено 06.03.2023 року.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук