Справа № 320/3824/23
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року № 320/3824/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київради до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправним та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

I. Зміст позовних вимог

Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кондратюк Дар?ї Петрівни від 16.11.2022 в рамках ВП №69682826 в частині накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн. на Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) .

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним виконано частково рішення суду, повністю виконати рішення суду неможливо у зв`язку з автомобілями, що припароані поряд. Позивач вважає, що неможливість виконання рішення суду через обставини, що від нього не залежать є поважною причиною невиконання рішення суду, що виключає накладення штрафу державним виконавцем.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що рішення суду не виконано, отже підстав для скасування постанови в частині накладення штрафу немає.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 02.03.2023 о 15:30.

02.03.2023 у судове засідання не прибули сторони, про дату, час та місце про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач матеріали ВП №69682826 суду надав. Суд відклав судове засідання на 07.03.2023 о 15:30.

07.03.2023 у судове засідання не прибули сторони, про дату, час та місце про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. На адресу суду позивачем направлено клопотання, в якому позивач просить суд розглядати справу без участі його представника в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч. 4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Враховуючи строки розгляду справи, передбачені ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що неявка всіх учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними матеріалами у справі.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

16.11.2022 старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кондратюк Дар?єю Петрівною в рамках ВП №69682826 винесено постанову про накладення штрафу за виконавчим листом, виданим Окружним адміністративним судом м. Києва від 11.05.2022 у справі №640/8212/21 про зобов`язання Комунального підприємств (Киівблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вжити заходів на виконання доручення Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо демонтажу самовільно встановленого елементу благоустрою огорожі за адресою: пров. Василя Жуковського 10 у Голосіївському районі м. Києва.

Згідно п.1 вищезазначеної постанови накладено штраф в розмірі 5100 гривень на Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації.

29.12.2021 у порядку добровільного виконання судового рішення КП «Київблагоустрій» частково демонтовано огорожу у пров. Василя Жуковського, 10. Повне виконання демонтажних робіт неможливе по технічним причинам: у зв?язку із щільно припаркованими автомобілями, про що свідчить фотофіксація та відео-фіксація.

13.07.2022 КП «Київблагоустрій» повторно вжито заходи щодо виконання судового рішення та за результатами виїзду складено акт не проведення демонтажу у зв?язку із технічною неможливістю під?їзду демонтажної техніки до місця проведення робіт через щільно припарковані автомобілі.

На виконання постанови державного виконавця від 26.08.2022 №69682826 щодо примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва №640/8212/21 від 11.05.2022, працівниками КП «Київблагоустрій» 22 вересня 2022 здійснено повторний виїзд на демонтаж та за результатами складено акт не проведення демонтажу у зв`язку із неможливістю під?їзду спецтехніки.

29.09.2022 на виконання постанови державного виконавця КП «Київблагоустрій» здійснювався виїзд на демонтаж за участі старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Кондратюк В.П., проте демонтаж не відбувся з технічних причин (неможливість під?їзду демонтажної техніки до об?єкта), про що складено відповідний акт.

Працівниками КП «Київблагоустрій» були вжиті всі, на думку позивача, заходи для виконання доручення щодо демонтажу тимчасової споруди, огорожі за адресою: пров. Василя Жуковського 10 у Голосіївському районі м. Києва у відповідності до Правил благоустрою міста Києва та рішення Департаменту міського благоустрою та збереження природного виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 24.04.2020 №064-1980 та рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/8212/21.

Вважаючи спірну постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII).

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII, визначено, що виконавчі листи, які видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIIІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 6 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1404-VIIІ виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIIІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так частиною 3 статті 18 встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, має право:

-проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

-викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні;

-накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч. 4 ст. 19 Закону №1404-VIII).

Частиною 5 статті 19 Закону №1404-VIII передбачено, що боржник зобов`язаний:

-утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

-своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

-надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до частини 1 статті 16 сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Частиною першою вказаної статті Закону №1404-VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частина друга статті 63 Закону №1404-VIII передбачає, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено що, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

VI. Оцінка суду

Аналіз наведених вище положень Закону №1404-VIII свідчить, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Водночас, умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) та відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).

Тобто, державному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні відповідного рішення суду, надано право за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку та розмірі, визначених Законом №1404-VІІІ.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києвва від 09.12.2021 у справі №640/8212/21 зобов`язано Комунальне підприємство «Київблагоустрій» вжити заходи на виконання доручення Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації) від 28.03.2019 №064-1600 щодо демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою огорожі за адресою: пров. Василя Жуковського, 10, у Голосіївському районі міста Києва.

26.08.2022 старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №69682826 щодо примусового виконання за виконавчим листом №640/8212/21 від 11.05.2022. Встановлено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено позивача, що 29.09.2022 будуть відбуватись виконавчі дії щодо демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою огорожі за адресою: пров. Василя Жуковського, 10, у Голосіївському районі міста Києва.

29.09.2022 старшим державним виконавцем складено акт про неможливість виконання рішення суду у зв`язку з припаркованими транспортними засобами, що заважали проведенню виконавчих дій.

Листом від 29.09.2022 позивач повідомив відповідача, що ним 29.12.2021 здійснено частковий демонтаж огорожі, проте повністю демонтувати самовільно встановленого елементу благоустрою огорожі за адресою: пров. Василя Жуковського 10 у Голосіївському районі м. Києва неможливо через щільно припарковані поряд автомобілі. Також повідомлено, що 13.07.2022 та 22.09.2022 ним повторно вжито заходи щодо виконання рішення суду, однак не проведено демонтажу у зв`язку з неможливістю підїзду демонтажної техінки до місця проведення робіт через щільно припарковані автомобілі, про що складено відповідні акти.

15.11.2022 старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено вимогу, згідно з якою боржник повинен негайно надати підтвердження виконання рішення суду в порядку статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

16.11.2022 старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснено вихід за адресою: м. Київ, вул. Жуковського, 10 з метою перевірки вионання судового рішення боржником та встановлено, що рішення суду не виконано, про що складено відповідний акт.

Відповідно до ч.2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

16.11.2022 старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кондратюк Дар?єю Петрівною в рамках ВП №69682826 винесено постанову про накладення штрафу за виконавчим листом, виданим Окружним адміністративним судом м. Києва від 11.05.2022 у справі №640/8212/21.

Обґрунтовуючи протиправність винесення відповідачем постанови про накладення штрафу позивач вказує на те, що ним було частково демонтовано самовільно встановленого елементу благоустрою огорожі, однак повний демонтаж неможливо провести через поважні причини, про що було повідомлено державного виконавця.

Щодо таких посилань позивача суд зазначає, що передумовою для накладення на боржника штрафу за невиконання без поважних причин в установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити дії, є встановлення виконавцем за наслідками перевірки, що проводиться наступного дня після спливу десятиденного терміну з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, факту невиконання такого рішення.

Так, приписами частини першої статті 129-1 Конституції України встановлено обов`язковість виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Варто також зауважити, що у справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа «Сук проти України»).

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Доводи позивача, що ним здійснено частково демонтаж огорожі, однак не здійснено повний демонтаж через поважні причини не спростовують правомірності накладення штрафу.

Крім того, суд не приймає посилання позивача на неможливість проведення демонтажу через щільно припарковані автомобілі як на обставину, що звільняє його від відповідальності за невиконання судового рішення, так як такі твердження не підтверджені жодним належним доказом, яким можливо встановити які саме дії вчинялись позивачем задля попередження власників транспортних засобів щодо заборони паркування під огорожею, що підлягає демонтажу.

Матеріали справи не містять будь яких доказів, що можуть служити підтвердженням як такі, що вчинялись позивачем для фактичного виконання рішення суду.

Інших доказів та обґрунтувань на підтвердження виконання рішення суду та факт поважності причин його невиконання, крім посилань на щільні припарковані автомобілі, позивачем наведено не було.

З огляду на встановлені судом обставини справи та правове регулювання спірних відносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для скасування постанови старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та аргументів, наведених учасниками справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

VIІI. Розподіл судових витрат

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Леонтович А.М.