Справа № 420/922/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/922/23
У Х В А Л А

про продовження розгляду справи

06 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження питання про продовження розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №294 о/с від 18.02.2022 року, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №294 о/с від 18.02.2022 року, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 23.01.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду: заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, а саме: заява про поновлення строків звернення до суду.

Ухвалою суду від 26.01.2023 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду: заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, а саме: заява про поновлення строків звернення до суду.

Ухвалою від 06.02.2023 року суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду та відкрив провадження в адміністративній справі № 420/922/23, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 01 березня 2023 року.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, яке обґрунтоване тим, що позивача звільнено зі служби в поліції з 21.02.2022 у відповідності до наказу ГУНП в Одеській області від 18.02.2022 №294 о/с з яким позивач ознайомлений під підпис в розписці 21.02.2022. Позовну заяву як вбачається з вхідної відмітки канцелярії Одеського окружного адміністративного суду за вх. №927/23 подано 18.01.2023 року. Тобто позивач майже рік байдуже відносився та не бажав дізнатися про факт, як він вважає, його незаконного звільнення.

Після відкриття провадження під час розгляду справи у підготовчому провадженні судом встановлено, що позивач звернувся до суду з пропуском встановленого законодавством строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 01.03.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду заяву про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

До канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду , яке обґрунтоване таким.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, та згодом строк дії воєнного стану продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 (затверджений Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ) з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 (затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ) з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 (затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ) з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 (затверджений Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ) з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 (затверджений Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ) з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

Отже беручи до уваги те, що введення воєнного стану в Україні та фактичні обставини, які мали місце під час дії воєнного стану (ракетні обстріли, періодичні сигнали «Повітряна тривога», які вимагають перебування особи у безпечному місці відключення електропостачання, перебої мобільного зв`язку та роботи мережі Інтернет, які є загальновідомими обставинами) зумовили об`єктивні труднощі для своєчасного подання позовної заяви. Враховуючи те, що останній день на звернення до суду з позовом у цій справі припадає на період введення в Україні воєнного стану, та факт отримання позивачем від відповідача відповіді на адвокатський запит у грудні 2022 року, з якого йому стало відомо про порушення його прав, позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити пропущений строк звернення до суду, та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

До заяви надані докази на підтвердження того, що позивач з початку введення воєнного стану на території України допомогає Збройним Силам України, активно бере участь у волонтерській діяльності а саме: посвідчення Національної Гвардії України про нагородження позивача знаком За Співпрацю, подяки за активну громадську діяльність та вагомий волонтерський внесок в березні 2022 року у матеріально- технічне спорядження особового складу батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Одеській області, за надання гуманітарної допомоги в жовтні 2022 року для батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Одеській області, за надану допомогу в організації та проведенні на волонтерських засадах в червні 2022 року з особовим складом батальойону поліції особливого призначення ГУНП в Одеській лекції з екстреної домедичної допомоги, за активну громадську позицію, плідну співпрацю та наданий позашляховий автомобіль для виконання бойових завдань військовослужбовцями НОМЕР_1 бригади Національної гвардії України імені ОСОБА_2 , за активну громадську позицію, плідну співпрацю та наданню допомоги у вирішенні питань щодо побутових умов особового складу НОМЕР_1 бригади Національної гвардії України імені Михайла Грушевського під час повномасштабної війни рф проти України, за активну громадську позицію плідну співпрацю та наданий позашляховий автомобіль для виконання бойових завдань військовослужбовцями 11 бригади Національної гвардії України імені Михайла Грушевського, за активну громадську позицію, плідну співпрацю та наданню допомоги в обладнанні фортифікаційних споруд НОМЕР_1 бригади Національної гвардії України імені Михайла Грушевського під час повномасштабної війни рф проти України, за активну громадську позицію, вагомий внесок у справу зміцнення оборонної могутності нашої держави, проведення заходів дієвої допомоги підрозділами Регіонального управління Сил територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи питання щодо поновлення позивачу строків звернення суд, зазначає таке.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Проте, процесуальним законом передбачені певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України встановлено спеціальний строк звернення до суду у відносинах публічної служби, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.1, ч. 6 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз вищезазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, та згодом строк дії воєнного стану продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 (затверджений Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ) з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 (затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ) з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 (затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ) з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 (затверджений Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ) з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 (затверджений Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ) з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 (справа №500/1912/22, адміністративне провадження № К/990/20688/22) дійшов висновку, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Водночас, суд звертає увагу на ту обставини, що позивач з самого початку війни і до сьогоднішнього дня активно допомагає Збройним Силам України, активно бере участь у волонтерській діяльності, практично допомагає Національній Гвардії України в обороні нашого регіону, що підтверджується належними доказами, а саме: посвідчення Національної Гвардії України про нагородження позивача знаком ІНФОРМАЦІЯ_2 , подяки за активну громадську діяльність та вагомий волонтерський внесок в березні 2022 року у матеріально- технічне спорядження особового складу батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Одеській області, за надання гуманітарної допомоги в жовтні 2022 року для батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Одеській області, за надану допомогу в організації та проведенні на волонтерських засадах в червні 2022 року з особовим складом батальойону поліції особливого призначення ГУНП в Одеській лекції з екстреної домедичної допомоги, за активну громадську позицію, плідну співпрацю та наданий позашляховий автомобіль для виконання бойових завдань військовослужбовцями НОМЕР_1 бригади Національної гвардії України імені ОСОБА_2 , за активну громадську позицію, плідну співпрацю та наданню допомоги у вирішенні питань щодо побутових умов особового складу НОМЕР_1 бригади Національної гвардії України імені Михайла Грушевського під час повномасштабної війни рф проти України, за активну громадську позицію плідну співпрацю та наданий позашляховий автомобіль для виконання бойових завдань військовослужбовцями 11 бригади Національної гвардії України імені Михайла Грушевського, за активну громадську позицію, плідну співпрацю та наданню допомоги в обладнанні фортифікаційних споруд НОМЕР_1 бригади Національної гвардії України імені Михайла Грушевського під час повномасштабної війни рф проти України, за активну громадську позицію, вагомий внесок у справу зміцнення оборонної могутності нашої держави, проведення заходів дієвої допомоги підрозділами Регіонального управління Сил територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, введення воєнного стану в Україні та фактичні обставини, які мали місце під час дії воєнного стану (ракетні обстріли, періодичні сигнали «Повітряна тривога», які вимагають перебування особи у безпечному місці відключення електропостачання, перебої мобільного зв`язку та роботи мережі Інтернет, які є загальновідомими обставинами) могли зумовили об`єктивні труднощі для своєчасного подання позовної заяви.

Вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи Скордіно проти Італії, Ятрідіс проти Греції).

У справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom, заява №4451/70, пункти 28-36) Європейським судом з прав людини було визначено, що право на доступ до суду є одним з аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. У цій справі Суд визнав право на доступ до суду як невід`ємний аспект гарантій, закріплених у статті 6, пославшись на принципи верховенства права та недопущення свавілля, покладені в основу більшості положень Конвенції. Разом з тим, право на доступ до суду повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (рішення у справі "Беллє проти Франції" (Bellet v. France), заява № 13343/87, пункт 36). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд (рішення у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany ), [ВП] заява № 42527/98, пункт 45 та рішення у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії", (Lupeni Greek Catholic Parish and others v. Romania), [ВП] заява № 76943/11, пункти 84, 86).

Також, у рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії (Miragall Escolano and оthers v. Spain, заяви №№38366/97, 38688/97, 40777/98, 40843/98, 41015/98, 41400/98, 41446/98, 41484/98, 41487/98 and 41509/98, пункт 51) та в рішенні по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії (Perez de Rada. Cavanilles v. Spain, заява № 28090/95, пункт 45) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В абзаці 7 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 вказано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Еко-вугілля України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини першої статті 79 Закону України Про банки і банківську діяльність від 24 червня 2020 року № 6-р(ІІ)/2020 зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що гарантування приписом частини другої статті 55 Конституції України кожному права на доступ до суду з метою оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень є вимогою принципу верховенства права. Такий доступ не означає автоматичної незаконності цих рішень, дій або бездіяльності, а спрямований на перевірку у судовому порядку їх законності та правомірності, що не лише забезпечує ефективний захист прав, свобод кожної особи, якої стосується неправомірна діяльність суб`єктів владних повноважень, а й сприяє підтримці законності та правопорядку в цілому шляхом виявлення та усунення нелегітимних проявів у такій діяльності.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 по справі №500/1912/22 сформулював правову позицію щодо застосування строків під час воєнного стану, а саме: при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".

Відповідно до рекомендації Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Дослідивши доводи представника позивача викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду щодо поважності пропуску строку, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, про доведеність поважності причин пропуску строку звернення до суду, а тому є достатні підстави для визнання судом таких причин поважними.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на висновки щодо застосування норм процесуального права, викладені у постанові Великої Палати Верховного суду у справі №990/115/22, оскільки правовідносини не є подібними.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Тому в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду слід відмовити.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Отже, недоліки позовної заяви усунуті у строк та спосіб, визначений судом.

Так, відповідно до ч. 14. ст. 171 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи та призначити підготовче судове засідання.

Керуючись статтями 121, ч. 14 ст. 171, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №294 о/с від 18.02.2022 року, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

У задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Одеській області про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду - відмовити.

Продовжити розгляд справи та призначити підготовче засідання на 21 березня 2023 року о 11:30 год.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Лебедєва