Справа № 240/16070/21
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/16070/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимонович Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду його звернення від 02.06.2021 року;

- зобов`язати відповідача розглянути його заяву від 02.06.2021 року у повному обсязі відповідно до викладеного надати вичерпну, повну, всебічну, обгрунтовану, достовірну інформацію стосовно виплати пенсії з наданням довідок про перерахунок пенсії;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату йому пенсії з 01.01.2008 року по 31.12.2015 року у розмірі 83% грошового забезпечення, що складав: у 2007 році 2684, 44 грн., а у 2011 році - 2621, 89 грн., з урахуванням проведених виплат та нарахуванням втрати чистини доходів;

- зобов`язати відповідача подати у місячний строк, після набрання рішення законної сили, звіт про виконання судового рішення.

Обгрунтовано позовні вимоги тим, що позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Посилається на те, що звертався до відповідача із заявою від 02.06.2021 року, у якій просив у повному обсязі відповідно до викладеного у заяві надати вичерпну, повну, всебічну, обгрунтовану, достовірну інформацію стосовно виплати пенсії з 01.03.2012 року по 31.03.2016 року з наданням довідок про перерахунок пенсії, проте у відповідь отрмав лист від 25.06.2021 року, у якому міститься інформація не по суті поданої ним заяви. Крім того, вважає, що має право на перерахунок його пенсії з 01.01.2008 року по 31.12.2015 року у розмірі 83% грошового забезпечення, що складав: у 2007 році 2684, 44 грн., а у 2011 році - 2621, 89 грн., з урахуванням проведених виплат та нарахуванням втрати чистини доходів. Вважаючи дії відповідача протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства та порушують його конституційні права, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що позивачу надану повну та вичерпну відповідь на його звернення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач з 07.11.2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Житомирській області та отримує «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

02.06.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив у повному обсязі відповідно до викладеного у заяві надати вичерпну, повну, всебічну, обгрунтовану, достовірну інформацію стосовно виплати пенсії з 01.03.2012 року по 31.03.2016 року з наданням довідок про перерахунок пенсії, проте у відповідь отримав лист від 25.06.2021 року, у якому частково викладено інформацію по стуі поданої ним заяви.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

У відповідності до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

У відповідності до статті 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно з частинами першою, четвертою, шостою та сьомою статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

У відповідності до частини першої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

За приписами частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Наведені норми Закону України «Про звернення громадян» вказують, що звернення громадян, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду тим органом чи посадовою особою органу, до якого подано звернення та до повноважень якого входять питання, порушені у зверненні, зазвичай протягом одного місяця, з обов`язковим повідомленням громадянина про результати розгляду; при цьому орган або посадова особа зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти звернену до них заяву та надати обґрунтовану відповідь за результатами її розгляду.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування» від 07 лютого 2008 № 109/2008 встановлено Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов`язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України «Про звернення громадян», упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз`яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; з`ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків щодо розгляду звернень громадян.

Судом встановлено, що 02.06.2021 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, у якій просив: надати інформацію стосовно нарахування та виплати йому пенсії щомісячно, починаючи з 01.03.2012 року по 31.03.2016 року. Також просив вказати щомісячний розмір його пенсії із зазначенням розмірів та видів виплат, розмір грошового забезпечення із зазначенням видів грошового забезпечення, норми права, відповідно до яких здійснювалося нарахування (перерахунок) пенсії, а також надати копії довідок про перерахунок пенсії за вказаний період, відповідно до яких здійснювався перерахунок та з інших підстав нарахування та перерахунок пенсії.

Проте, відповідь на звернення позивача від 18.06.2021 року №15446-15307/В-02/8-0600/21 надано не в повному обсязі, а саме: відповідачем не надано детальної інформації стосовно нарахування та виплати пенсії з 01.03.2012 року по 31.03.2016 року, зокрема: не вказано щомісячний розмір пенсії за цей період та розмір грошового забезпечення із зазначенням видів грошового забезпечення з якого проведено нарахування (перерахунок) пенсії з посиланням на норми законодавства, відповідно до яких здійснювалося нарахування пенсії.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем не в повному обсязі надано відповідь на звернення позивача, що свідчить про неналежний розгляд звернень позивача.

Таким чином, суд доходить висновку, про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача в частині порушення законодавства про звернення громадян, оскільки відповіді на звернення позивача не відповідають критеріям повноти та об`єктивності.

Щодо нарахування та виплати пенсії з 01.01.2008 року по 31.12.2015 року у розмірі 83% грошового забезпечення, то така вимога є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки позивач не звертався до Головного управління ПФУ у Житомирській області із заявою про перерахунок пенсії за вказаний період. В умовах відсутності відповідної заяви позивача, розгляд судом питання про можливість перерахунку пенсії позивача вважатиметься втручанням у дискреційні повноваження Головного управління ПФУ у Житомирській області.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача в частині порушення законодавства про звернення громадян та, як наслідок, зобов`язання відповідача повторно надати повну та обґрунтовану відповідь на письмове звернення позивача від 02.06.2021 року.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати до суду звіт про виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

За змістом ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у відповідності до ч. 1 ст. 382 КАС України є правом, а не обов`язком суду, а також приписи ст. 14 КАС України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку доказування, відповідач правомірності своїх дій в контексті спірних правовідносин у повному обсязі не довів, а тому, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Підстави для застосувння положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-243, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо надання неповної відповіді на письмове звернення ОСОБА_1 від 02.06.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надати повну та обґрунтовану відповідь на письмове звернення ОСОБА_1 від 02.06.2021 року у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 березня 2023 року.

Суддя Р.М.Шимонович