Справа № 440/1393/23
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2023 року м. ПолтаваСправа №440/1393/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі - відповідач, Горішньоплавнівський ВДВС) про визнання протиправними та скасування постанов від 26.01.2023 про відкриття виконавчого провадження №70862205 та від 11.01.2023 про відкриття виконавчого провадження №70723924.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на протиправність та необґрунтованість спірних постанов, оскільки державний виконавець відкрив виконавчі провадження на підставі виконавчих документів (вимог податкового органу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску), щодо яких закінчився строк їх пред`явлення до примусового виконання.

2. Позиція відповідача та третьої особи.

Відповідач позов не визнав, у відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 36/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що оспорювані постанови є правомірними, оскільки виконавчі документи пред`явлені до примусового виконання з дотриманням строку, визначеного Законом України "Про виконавче провадження", проте не були своєчасно зареєстровані у ВДВС, що підтверджено актом від 10.01.2023.

Представник третьої особи надала до суду письмові пояснення, у яких просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 40-41/. При цьому зазначила, що Головним управлінням ДПС у Полтавській області своєчасно та з дотриманням визначеної Законом України "Про виконавче провадження" процедури надіслано органу державної виконавчої служби вимоги від 12.12.2020 №Ф-3416-51/1669-У та від 15.04.2021 №Ф-3416-51/805-У про сплату боргу (недоїмки) з метою їх примусового виконання.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні). Цією ухвалою до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Головне управління ДПС у Полтавській області.

Частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

03.06.2020 Головним управлінням ДПС у Полтавській області надіслано Горішньоплавнівському ВДВС заяву про примусове виконання вимоги від 12.02.2020 №Ф-3416-51/1669-У про сплату боргу (недоїмки) /а.с. 45, зі звороту/, а 20.08.2021 - заяву про примусове виконання вимоги від 15.04.2021 №Ф-3416-51/805-У про сплату боргу (недоїмки) /а.с. 43/.

Залученими до матеріалів справи копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень підтверджено, що заява від 03.06.2020 отримана органом державної виконавчої служби 14.07.2020 /а.с. 47, зі звороту/, а заява від 20.08.2021 - 27.08.2021 /а.с. 48/.

10.01.2023 начальником Горішньоплавнівського ВДВС у присутності двох державних виконавців складено акт, за змістом якого під час здійснення інвентаризації виконавчих проваджень та матеріальних цінностей відділу виявлено виконавчі документи: вимогу від 12.02.2020 №Ф-3416-51/1669-У про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 29293,44 грн з ОСОБА_1 та вимогу від 15.04.2021 №Ф-3416-51/805-У про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 8495,30 грн з ОСОБА_1 , що не були зареєстровані у встановленому законом порядку та не передані для примусового виконання державному виконавцю /а.с. 37/.

Розпорядженням начальника Горішньоплавнівського ВДВС від 10.01.2023 №10 вирішено зареєструвати в Автоматизованій системі виконавчого провадження вищезазначені виконавчі документи /а.с. 37, зі звороту/.

11.01.2023 органом державної виконавчої служби зареєстровано заяву Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.08.2021 про примусове виконання вимоги від 15.04.2021 №Ф-3416-51/805-У про сплату боргу (недоїмки) /а.с. 7, зі звороту, а.с. 23/ та того ж дня державним виконавцем відкрито виконавче провадження №70723924 /а.с. 25/.

26.01.2023 органом державної виконавчої служби зареєстровано заяву Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.06.2020 про примусове виконання вимоги від 12.02.2020 №Ф-3416-51/1669-У про сплату боргу (недоїмки) /а.с. 29/ та того ж дня державним виконавцем відкрито виконавче провадження №70862205 /а.с. 30/.

Не погодившись з цими постановами, позивач оскаржив їх до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами /пункт 7 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження"/.

Так, у силу частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У силу положень частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 названого Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою цієї статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір стосується правомірності постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання вимог податкового органу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску.

Перевіряючи правомірність спірних постанов на відповідність вимогам до легітимності актів індивідуальної дії, що визначені частиною другою статті 2 КАС України, суд виходить з таких міркувань.

Суд зауважує, що Закон України "Про виконавче провадження" зобов`язує державного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа разом із заявою стягувача про його примусове виконання вирішити питання про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, як визначено частиною першою статті 13 названого Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

А відповідно до абзаців другого, третього частини п`ятої цієї статті, за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Позивач у поданій до суду позовній заяві стверджував, що державний виконавець Горішньоплавнівського ВДВС безпідставно відкрив виконавчі провадження №№ 70723924 та 70862205, оскільки стягувач (Головне управління ДПС у Полтавській області) пропустив строк пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Надаючи правову оцінку цим доводам позивача, суд враховує, що згідно з частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Водночас, як визначено частиною четвертою статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом та строк пред`явлення її до виконання складає три місяці з наступного дня після закінчення десятиденного строку після отримання її платником єдиного внеску. У випадку якщо вказана вимога не може бути вручена через відсутність платника за його місцезнаходженням вона вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

При цьому, обставини правомірності формування податковим органом вимог про сплату боргу (недоїмки) платником єдиного внеску, їх надсилання боржнику, отримання останнім та узгодження суми боргу (недоїмки) не входять до предмета доказування у цій справі.

Натомість, предметом цього спору є правомірність постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень, а спір передусім стосується дотримання стягувачем строку пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Суд встановив, що Головним управлінням ДПС у Полтавській області 03.06.2020 підготовлено та зареєстровано заяву про примусове виконання вимоги від 12.02.2020 №Ф-3416-51/1669 про сплату боргу (недоїмки), у якій зазначено дату набрання чинності виконавчим документом - 20.05.2020.

Крім того, 20.08.2021 податковим органом сформовано заяву про примусове виконання вимоги від 15.04.2021 №Ф-3416-51/805 про сплату боргу (недоїмки), у якій зазначено дату набрання чинності виконавчим документом - 05.07.2021.

Як встановлено судом вище, зазначені заяви своєчасно надіслані органу державної виконавчої служби та отримані ним /а.с. 47, зі звороту; а.с. 48/, однак не були зареєстровані та передані для примусового виконання державному виконавцю.

Відповідний факт виявлений начальником Горішньоплавнівського ВДВС 10.01.2023, про що складено акт.

Виконавчі провадження №№ 70723924 та 70862205 відкриті в день фактичної реєстрації заяв Головного управління ДПС у Полтавській області в органі державної виконавчої служби.

При відкритті виконавчих проваджень державний виконавець врахував відомості про дату направлення заяви про примусове виконання до органу державної виконавчої служби, а також зазначені у виконавчих документах дати набрання чинності (узгодження) вимог податкового органу про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску.

Позивач помилково вважає, що днем пред`явлення зазначених вище вимог про сплату боргу (недоїмки) до примусового виконання є день фактичної реєстрації органом державної виконавчої служби заяв Головного управління ДПС у Полтавській області про їх примусове виконання, адже на стягувача не можуть перекладатись негативні наслідки неналежної організації діловодства в органі державної виконавчої служби.

Водночас, порушення строку реєстрації заяв про примусове виконання виконавчих документів не є підставою для визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень.

Окрім того, державний виконавець, за наявності відмітки у вимозі про набрання нею чинності, не наділений законом повноваженнями перевіряти обставини надсилання позивачеві вимоги про сплату боргу, її отримання позивачем та узгодження вказаної у ній сумі.

Такий висновок щодо правозастосування у спірних відносинах наведений у постанові Верховного Суду від 09.02.2023 у справі №380/16826/21.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд дослідив наявні у матеріалах справи копії вимог про сплату боргу (недоїмки), та встановив, що виконавчі документи відповідають вимогам, зазначеним у частині першій статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Наведений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У спірних відносинах визначені частиною четвертою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" підстави для повернення виконавчого документа стягувачу - відсутні.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У силу частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що право на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач у ході розгляду справи довів, що відкривши виконавчі провадження №№ 70723924 та 70862205 на підставі заяв стягувача від 03.06.2020 та 20.08.2021, державний виконавець діяв у відповідності до вимог частини другої статті 19 Конституції України та Закону України "Про виконавче провадження".

Натомість, позивач не надав суду належних та достовірних доказів, що з достатньою переконливістю свідчили б про невідповідність спірних постанов вимогам чинного законодавства.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про правомірність постанов державного виконавця від 26.01.2023 про відкриття виконавчого провадження №70862205, від 11.01.2023 про відкриття виконавчого провадження №70723924 та, як наслідок, безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 .

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2147,20 грн /а.с. 11/, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету /а.с. 12, 13/.

Відповідач та третя особа доказів понесення судових витрат не надали.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем та третьою особою судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування постанов відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів після складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Кукоба