Справа № 380/20991/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/20991/21 пров. № А/857/14558/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.02.2022р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської обл. про визнання протиправним та скасування рішення щодо притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 16.02.2022р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

22.11.2021р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури /КДКА/ Львівської обл. № 10/1/ІІ/3-2021 від 22.10.2021р. щодо притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку (Т.1, а.с.1-6).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірним рішенням до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк шість місяців. Позивач вважає, що ним не порушено норми ст.47 КПК України, відповідно до якої захисник має обов`язок прибувати для участі у виконані процесуальних дій за участі підозрюваного, обвинуваченого, а у разі неможливості прибути в призначений строк завчасно повідомити про таку неможливість та її причини. Зазначає, що в кожному випадку неприбуття в судове засідання повідомляв про причини неявки. Відтак, з огляду на фактичні обставини справи позивачем не вчинено дисциплінарного проступку.

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними у справі матеріалами (Т.1, а.с.31 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.02.2022р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.18-23).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (Т.2, а.с.44-51).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що ухвала Залізничного районного суду м.Львова від 20.07.2021р. про звернення до КДКА Львівської обл. для вирішення питання про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є нікчемною, оскільки така прийнята в позапроцесуальний спосіб. Кримінальний закон не передбачає процесуальний порядок складання і проголошення ухвал про звернення до КДКА для вирішення питання про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, а також обов`язку надання адвокатом доказів поважності неявки до суду.

Вказаний суд не дослідив представлені адвокатом листи щодо розірвання договору з ОСОБА_3 , через конфлікт інтересів.

Також свавільно складаючи ухвалу, місцевий суд не надав позивачу можливості оскаржити вказану ухвалу.

Звідси, наслідки вказаної ухвали за правилами «отруєного дерева» у формі подальших рішень на підставі цієї ухвали також слід вважати нікчемними.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Водночас, колегія суддів не убачає підстав для задоволення клопотання апелянта про розгляд справи в присутності сторін (а.с.51), оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Апелянтом подану апеляційну скаргу, в якій детально та послідовно обґрунтовано свою правову позицію по справі; будь-яких нових доказів останній не представив.

Звідси, правових підстав для висновку про те, що справу необхідно розглядати в судовому засіданні, колегія суддів не убачає.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

З урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 29.08.2018р. у справі № 804/11334/15, КДКА наділена владними управлінськими повноваженнями щодо набуття особою статусу адвоката та притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, а тому спір, що стосується притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є публічно-правовим (підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства).

Як встановлено під час судового розгляду справи, позивач ОСОБА_1 є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність відповідно до свідоцтва № 000154 від 23.12.2014р. про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого Радою адвокатів Львівської обл.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 20.07.2021р. у справі № 462/3759/18 (провадження №1-кп/462/51/21) вирішено звернутися до КДКА Львівської обл. про притягнення до дисциплінарної відповідальності за неналежну процесуальну поведінку під час виконання своїх професійних обов`язків адвокатом Разумних В.В. під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України (Т.1, а.с.24-26).

Рішенням КДКА Львівської обл. № 9/ІІ/3-2021 від 24.09.2021р. у складі дисциплінарної палати стосовно адвоката ОСОБА_1 порушено дисциплінарну справу (Т.1. а.с.44-51).

22.10.2021р. КДКА Львівської обл. у складі дисциплінарної палати прийнято рішення № 10/1/ІІ/3-2021, яким притягнуто адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п.п.3, 7 ч.2 ст.34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме: за систематичне порушення правил адвокатської етики та порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом, вчинені повторно протягом року вчинення дисциплінарного проступку. Вказаним рішенням до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 (шість) місяців до 22.04.2022р. включно (Т.1, а.с.14-23).

Окрім цього, винесенню спірного рішення відповідача передували події щодо розгляду іншої дисциплінарної справи стосовно позивача.

Зокрема, рішенням відповідача № 10/1/ІІ/2-2021 від 22.10.2021р. на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження за неналежне виконання своїх обов`язків, пов`язаних із наданням правової допомоги, недотримання вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність при виконанні функцій захисника, вчинення дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду кримінального провадження, а також порушення обов`язку використати всі розумно необхідні і доступні адвокатові законні засоби для надання ефективної професійної правничої допомоги клієнту (Т.2, а.с.26-35).

Підставою для притягнення до відповідальності слугувала ухвала Сихівського районного суду м.Львова від 17.05.2021р. у справі № 464/4102/20 щодо неявки позивача в судові засідання 27.04.2021р. та 28.04.2021р. в якості захисника Садового Т.Р. (ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України).

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України № 5076-VI від 05.07.2012р. «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якими визначено правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

Відповідно до п.п.1 ч.1 ст.1 вказаного Закону адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно з п.п.1, 5 ч.1 ст.21 зазначеного Закону під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний, зокрема, дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; виконувати рішення органів адвокатського самоврядування.

За приписами п.3 ч.1, ч.2 ст.31 наведеного Закону право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі: 1) повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку; 2) порушення адвокатом вимог щодо несумісності; 3) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.

Відповідно до ст.33 вказаного Закону адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку (ч.1 ст.34 зазначеного Закону).

Згідно з п.п.2, 3, 6 ч.1 ст.34 цього Закону дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

За вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано дисциплінарне стягнення - зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року (п.2 ч.1 ст.35 вказаного Закону).

Окрім цього, відповідно до ст.36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності.

Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).

Як з`ясовано судом першої інстанції, підставою для ініціювання відносно позивача дисциплінарного провадження слугувала ухвала Залізничного районного суду м.Львова від 20.07.2021р. у кримінальній справі № 462/3759/18 (провадження № 1-кп/462/51/21).

Згідно вказаної ухвали суд звернувся до КДКА Львівської обл. з приводу притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 за неналежну процесуальну поведінку під час виконання своїх професійних обов`язків в процесі розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

При цьому, судом наголошено на неявці адвоката Разумних В.В., який здійснює захист підсудного ОСОБА_3 , в судові засідання, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Інший підсудний перебуває під вартою.

Під час дисциплінарного провадження відповідачем встановлено, що адвокат не з`явився до суду для участі в наступних призначених судових засіданнях:

03.11.2020р. - про засідання адвоката повідомлено згідно із розпискою, у заяві про відкладення від 03.11.2020р. адвокат покликається на усне повідомлення іншого адвоката про неможливість участі у засіданні, а також зазначив, що недобре себе почуває;

17.11.2020р. - про засідання адвоката повідомлено згідно із розпискою, свою участь адвокат не забезпечив, клопотань ніяких не подав;

12.01.2021р. - про засідання адвоката повідомлено згідно повістки суду від 17.11.2021р. та повідомлення про вручення 027; у клопотанні про відкладення справи від 12.01.2021р. адвокат мотивував відкладення засідання ознаками короновірусу і карантинними заходами;

18.02.2021р. - про засідання адвоката повідомлено згідно повістки суду від 12.01.2021р. та повідомлення про вручення 77, заяв, клопотань адвокатом не подано, причини неявки не повідомлено;

02.03.2021р. - про засідання адвоката повідомлено згідно повістки суду від 18.02.2021р. та повідомлення про вручення 386; у клопотанні про відкладення справи від 02.03.2021р. адвокат мотивував відкладення засідання ознаками вірусного захворювання і карантинними заходами;

10.03.2021р. - про засідання адвокат повідомлявся згідно повістки суду від 02.03.2021р., докази вручення повістки, заяви, клопотання адвоката відсутні;

12.04.2021р. - про засідання адвоката повідомлено згідно повістки суду від 10.03.2021р. та повідомлення про вручення 406; у клопотанні про відкладення справи від 12.04.2021р. адвокат мотивував відкладення зайнятістю в іншому судовому засіданні, докази поважності суду не надано;

21.04.2021р. - про засідання адвокат повідомлявся згідно повістки суду від 12.04.2021р., докази вручення повістки; заяви, клопотання адвоката відсутні;

14.05.2021р. - про засідання адвоката повідомлено згідно повістки суду від 21.04.2021р., попередження суду про неналежну процесуальну поведінку від 28.04.2021р. та повідомлень про вручення 989; 181 та конверта; заяви, клопотання адвоката відсутні;

07.07.2021р. - про засідання адвокат повідомлявся згідно повістки суду від 14.05.2021р., докази вручення повістки; заяви, клопотання адвоката відсутні;

20.07.2021р. - про засідання адвоката повідомлено згідно повістки суду від 07.07.2021р., повідомлення про вручення (номер нечіткий) та конверта з відміткою одержано; заяви, клопотання адвоката відсутні.

Згідно із ч.2. ст.47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю підозрюваного, обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

Відповідно до ч.1 ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Згідно з приписами ч.1 ст.324 КПК України якщо в судове засідання не прибув за повідомленням прокурор або захисник у кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою, суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час та місце проведення нового засідання і вживає заходів до прибуття їх до суду. Одночасно, якщо причина неприбуття є неповажною, суд порушує питання про відповідальність прокурора або адвоката, які не прибули, перед органами, що згідно із законом уповноважені притягати їх до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний: 1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; 5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; 6) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

В силу приписів ст.43 Правил адвокатської етики, затв. Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017р., дотримуючись принципу законності, адвокат водночас має: бути наполегливим і принциповим у відстоюванні інтересів клієнта в суді, не поступатися своєю незалежністю у захисті й представництві прав та інтересів клієнта з метою не погіршити стосунків з суддями; у випадку вчинення судом тиску на адвоката - не йти на компроміси, що суперечать охоронюваним законом інтересам клієнта; послідовно дотримуватися принципу пріоритетності інтересів клієнта перед всіма іншими інтересами й міркуваннями, що пов`язані з відносинами адвоката з судом.

Згідно із ст.27 Правил адвокатської етики кожному дорученню, незалежно від розміру обумовленого гонорару, адвокат повинен приділяти розумно необхідну для його успішного виконання увагу. При виконанні доручення адвокат зобов`язаний використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної професійної правничої (правової) допомоги клієнту, здійснення його захисту або представництва.

В розглядуваному випадку в рамках дисциплінарного провадження позивач ОСОБА_1 наголошував на тому, що він розірвав договір з ОСОБА_3 через конфлікт інтересів, так як надавав правову допомогу його дружині у справі про розірвання шлюбу. Позивачем долучено рішення від 08.10.2020р. про розірвання договору, яке адресовано судді Руміловій Н.М. у справі № 462/3759/18, однак, як зазначає позивач, він хотів повідомити про це підсудного ОСОБА_3 та суд, але з останнім втратив зв`язок, а суд не повідомив, так як через збіг обставин протягом тривалого часу не міг потрапити до суду.

Отже, на день винесення Залізничним районним судом м.Львова ухвали від 20.07.2021р., позивач не повідомив суд та підсудного ОСОБА_3 про розірвання договору через конфлікт інтересів.

Крім того, позивач у своїх поясненнях від 27.08.2021р. вказав на те, що не повідомляв про розірвання договору про надання правової допомоги (Т.1, а.с.165-172).

Щодо пояснень позивача про те, що після розірвання договору такого проступку як неналежне виконання обов`язків захисника не могло бути, оскільки правовий статус його як захисника не існував, то судом правильно надано оцінку обставинам скерування позивачем до суду клопотань про відкладення розгляду справи 03.11.2020р., 12.01.2021р., 02.03.2021р., 12.04.2021р., 07.07.2021р., у яких він не повідомляв суд про розірвання договору, а зазначав інші причини неявки.

За статтею 14 Правил адвокатської етики адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - договір, за яким одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується надавати правову допомогу іншій стороні договору (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у випадку, якщо така оплата передбачена договором.

До договору про надання правової допомоги також застосовуються загальні положення цивільного законодавства про договір.

Адвокат надає безоплатну вторинну правову допомогу на підставі договору (контракту), укладеного з органом (установою) з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до ст.26 Правил адвокатської етики адвокат зобов`язаний інформувати клієнта про його законні права та обов`язки.

Адвокат повинен з розумною періодичністю інформувати клієнта про хід та результати виконання доручення і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи. Інформація має подаватися клієнту в обсязі, достатньому для того, щоб він міг приймати обґрунтовані рішення стосовно суті свого доручення та його виконання.

За статтею 32 Правил адвокатської етики адвокат має право в будь-який час достроково (до завершення виконання доручення) розірвати договір з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, в односторонньому порядку на умовах передбачених договором.

Договір про надання правової допомоги, укладений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, припиняється у разі зупинення та/або анулювання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, крім випадку укладення договору з адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням. У цьому разі головою адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання здійснюється заміна адвоката.

В силу приписів ст.34 Правил адвокатської етики у випадку, коли в процесі виконання доручення клієнта адвокат дізнався про існування конфлікту інтересів між інтересами цього та інших клієнтів, а також інших осіб за обставин, зазначених у статтях 20 та 22 Правил, він повинен розірвати договір з клієнтом (чи кількома з клієнтів) та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, якщо не буде отримано відповідної письмової згоди клієнта (клієнтів) або осіб, зацікавлених у збереженні конфіденційної інформації, на подальше представництво його (їх) інтересів цим адвокатом або на розголос конфіденційної інформації.

За частиною 5 ст.9 Правил адвокатської етики за відсутності письмового погодження клієнта, в разі виникнення конфлікту інтересів в процесі реалізації адвокатом договору, такий договір має бути розірваний з дотриманням умов, визначених цими Правилами.

При цьому, стаття 35 Правил адвокатської етики визначає обов`язки адвоката при розірванні договору.

Так, при розірванні договору (незалежно від причин) адвокат зобов`язаний: повернути клієнту отримані від нього документи, а також документи, видані адвокату для клієнта іншими особами в ході виконання доручення; поінформувати клієнта щодо здійсненої адвокатом роботи (наданих послуг) і передати клієнту копії процесуальних документів, наявних у адвоката.

Обов`язки адвоката, що випливають з принципів конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів, продовжують діяти і після завершення виконання адвокатом договору.

Отже, договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. У разі наявності конфлікту інтересів про які стало відомо адвокату, останній зобов`язаний розірвати договір з отриманням згоди клієнта.

При цьому, адвокат зобов`язаний повідомляти клієнта про хід та результати виконання доручення, тобто, у будь-якому разі адвокат зобов`язаний повідомляти про виконанні дії, розірвання договору та підстави, що слугували цьому.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами позивач розірвав договір про надання правової допомоги в односторонньому порядку без отримання згоди клієнта (Т.1, а.с.7), про що не повідомив клієнта та суд, а під час дисциплінарного провадження відповідача.

Суд правильно визнав необґрунтованими покликання позивача на карантинні заходи, встановлені з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, через які позивач не мав права приймати участь в засіданнях, так як під час карантину суди не зупиняли свою роботу, продовжували працювати та призначали до розгляду справи. Будь-які нормативно-правові акти стосовно обмеження роботи суду чи заборону адвокату приймати участь у судових засіданнях не приймалися.

Також судом першої інстанції спростовані пояснення позивача стосовно недотримання відповідачем процедури дисциплінарного провадження; в апеляційній скарзі будь-яких доводів в цій частині позивачем не наведено.

Стосовно тверджень позивача про неправильну кваліфікацію відповідачем його дій в частині повторного протягом року скоєння дисциплінарного проступку, слід наголосити на такому.

Рішенням відповідача № 10/1/ІІ/2-2021 від 22.10.2021р. на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження за неналежне виконання своїх обов`язків, пов`язаних із наданням правової допомоги, недотримання вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність при виконанні функцій захисника, вчинення дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду кримінального провадження, а також порушення обов`язку використати всі розумно необхідні і доступні адвокатові законні засоби для надання ефективної професійної правничої допомоги клієнту.

Підставою для притягнення до відповідальності слугувала ухвала Сихівського районного суду м.Львова від 17.05.2021р. у справі № 464/4102/20 щодо неявки позивача в судові засідання 27.04.2021р. та 28.04.2021р. в якості захисника ОСОБА_5 (ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України).

Спірним рішенням відповідача № 10/1/ІІ/3-2021 від 22.10.2021р. на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на 6 місяців з 22.10.2021р. по 22.04.2022р., за систематичне порушення правил адвокатської етики та порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом, які вчинені повторно протягом року вчинення дисциплінарного проступку.

За приписами ч.2 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі:

1) повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку;

2) порушення адвокатом вимог щодо несумісності;

3) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.

За змістом наведених норм для накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю достатньо є вчинення одного із перерахованих порушень. Водночас, повторним протягом року вчинення дисциплінарного проступку слід вважати як неодноразового вчинення проступку протягом року незалежно від прийняття відносно адвоката рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності за кожен такий проступок.

Відповідачем кваліфіковані дії позивача як систематичне порушення правил адвокатської етики та порушення інших обов`язків адвоката, повторне протягом року вчинення дисциплінарного проступку.

За таких обставин відповідач правильно застосовував приписи ч.2 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у розглядуваному випадку.

Щодо перевірки спірного рішення відповідача в частині правильності здійсненої відповідачем кваліфікації дій адвоката, як таких що відповідають або не відповідають ознакам дисциплінарного проступку, слід наголосити на наступному.

Адвокатура в Україні - це недержавний самоврядний інститут, який самостійно вирішує питання своєї організації та діяльності. Вирішення питань, що стосуються дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні, законом віднесено до виключної компетенції адвокатського самоврядування в особі відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

При цьому, правомочність відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії на власний розсуд за наслідками оцінки обставин та фактів прийняти рішення за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням, під яким розуміється можливість суб`єкта владних повноважень самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох юридично допустимих варіантів управлінського рішення.

У свою чергу, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Отже, надання правової оцінки діям адвоката та визначення їх кваліфікації відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики цим Законом віднесено до повноважень відповідної КДКА.

Таким чином, правову оцінку рішенню КДКА суд надає виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достатності.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14.12.2020р. у справі № 821/1030/17, від 25.11.2020р. у справі № 820/623/17, від 25.06.2018р. у справі № 810/1972/17 та від 24.06.2020р. у справі № 813/2639/18.

Отже, під час судового розгляду не виявлено порушень зі сторони відповідача порядку розгляду скарги на відповідних стадіях, порушення дисциплінарного провадження та порядку прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку.

Також із змісту поданої апеляційної скарги слідує, що доводи апелянта в більшості зводяться до порушення Залізничним районним судом м.Львова процесуального порядку винесення ухвали від 20.07.2021р. у справі № 462/3759/18 (провадження №1-кп/462/51/21).

Водночас, таке питання виходить за межі предмету доказування в розглядуваній справі, оскільки порядок оскарження судових рішень в рамках розгляду кримінальної справи регламентованим нормами КПК України.

Стосовно розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За приписами ч.ч.2 і 3 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Верховним Судом в постанові від 22.01.2021р. у справі № 640/11869/20 сформульовано правовий висновок, за яким: «особливостями розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження є: суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (стаття 258 КАС України); підготовче засідання не проводиться (частина третя статті 262 КАС України); перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (частина четверта статті 262 КАС України); суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (частини п`ята та шоста статті 262 КАС України); клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (частина сьома статті 262 КАС України); при розгляді справи суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення; судові дебати не проводяться (частина восьма статті 262 КАС України).

При цьому важливо врахувати, що учасники справи, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, зазнають таких обмежень: скорочений строк на подачі заяви про відвід (стаття 39 КАС України); обмежене право позивача змінити предмет або підставу позову (стаття 47 КАС України); скорочений строк вступу у справу третіх осіб (стаття 49 КАС України); скорочений строк подачі заяви про виклик свідків (стаття 92 КАС України); скорочений строк направлення позивачем третім особам копії позовної заяви (стаття 171 КАС України); обмежене право на об`єднання справ в одне провадження (стаття 172 КАС України); скорочений строк складення судом повного тексту рішення (стаття 243 КАС України); скорочений строк розгляду справи (стаття 258 КАС України); не проводяться судові дебати (стаття 262 КАС України); не проводиться підготовче судове засідання (стаття 262 КАС України)».

В розглядуваній справі суд першої інстанції, призначаючи розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, врахував зазначені особливості.

Зокрема, ухвала суду першої інстанції від 09.12.2021р. містить, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, аналіз щодо наявності визначених ч.3 ст.257 КАС України умов для такого розгляду (Т.1, а.с.31 і на звороті).

Також судом встановлені всі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. На жодні нові докази чи обставини, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції, і яким не була надана правова оцінка, позивач в апеляційній скарзі не посилається.

Звідси, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження не призвів до неправильного чи неповного встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, що не вплинуло на правильність вирішення спору та ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими позовні вимоги відхилені у визначений спосіб.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову, через що останній не підлягає до задоволення, із вищевказаних мотивів.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.02.2022р. в адміністративній справі № 380/20991/21 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 03.03.2023р.