Справа № 160/17288/22
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняВасіної Н.В.
представника відповідачаЕнгельса О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
01 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, в якій просить:
Обґрунтовуючи позовну заяву представник позивача зазначив, що з 07 листопада 2015 року ОСОБА_1 працює на посаді поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.
28 серпня 2022 року представник позивача звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції із адвокатським запитом №28/08/2022/449 щодо здійснення доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення.
Листом Департаменту патрульної поліції №1037аз,1043аз,1044аз,1045аз/41/5/05-2022 від 05 вересня 2022 року представника позивача, зокрема повідомлено, що доплату позивачу за службу в нічний час було здійснено за період з 01.01.2018 по 31.07.2022, підстави для нарахування та виплати вказаної доплати позивачу з 16.01.2016 по 31.12.2017 відсутні, оскільки відповідно до наказів ДПП останній у зазначений період до служби в нічний час не залучався.
Щодо індексації грошового забезпечення відповідач повідомив, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782, якою внесено зміни до пункту 2 Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейські», тобто з листопада 2017 року, тому будь-які законні підстави для здійснення індексації грошового забезпечення позивача за наведений в позовній заяві період відсутні.
Представник позивача вважає бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.12.2017 та індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 протиправною, у зв`язку з чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за захистом прав позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
З 27.05.2016 набрав чинності Наказ МВС України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських». Тобто, у період з 11.11.2015 по 27.05.2016 був відсутній порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції.
Згідно п. 6, 7 розділу 1 Порядку № 260, підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат. Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.
Представник відповідача звернув увагу, що відповідно до п. 11 Порядку № 260, підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час підтверджене вказаними вище документами за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Таким чином, оскільки відповідно до наведених правових норм, додаткові види грошового забезпечення разом з іншими його складовими можуть бути нараховані та виплачені лише в межах встановлених граничних розмірів та не можуть перевищувати таких граничних розмірів, а позивач за спірний період отримував грошове забезпечення в розмірі, який дорівнює максимальному граничному розміру грошового забезпечення за його посадою, представник відповідача вважає, що відсутні будь-які підстави для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення в більшому розмірі, ніж встановлено зазначеними вище наказами, якими затверджені граничні розміри грошового забезпечення поліцейських.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь позивача заборгованість з індексації грошового забезпечення, представник відповідача зазначив наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Положеннями ч. ч. 1, 6 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягає, крім іншого, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
При цьому, згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання наведеної правової норми постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок), пункт 2 якої конкретизує, які саме грошові доходи громадян підлягають індексації. При цьому абзацем 5 пункту 2 Порядку було визначено, що індексації підлягають, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та посадових осіб митної служби.
Постановою Кабінету Міністрів України № 782 від 18.10.2017 до абзацу 5 пункту 2 Порядку було внесено зміни шляхом його доповнення після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських». Тобто наведеною постановою КМУ № 782 від 18.10.2017, яка набрала чинності 24.10.2017, було визначено, що індексації відповідно до Порядку підлягає також грошове забезпечення поліцейського, що до часу прийняття такої постанови передбачено не було.
Таким чином, враховуючи положення ст. 19 Конституції України, а також, що акти законодавства не мають зворотної дії в часі та регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, представник відповідача вважає, що оскільки індексація грошового забезпечення поліцейських здійснюється з листопада 2017 року (після набрання чинності постановою КМУ № 782 від 18.10.2017), тому будь-які законні підстави для здійснення індексації грошового забезпечення позивача за наведений в позовній заяві період відсутні.
02 лютого 2023 року на адресу суду від представника Департаменту патрульної поліції надійшло клопотання вх.№8524/23, в якому останній зазначив, що через російське вторгнення до України 24.02.2022 поліцейськими управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції було знищено великий обсяг документів, які містили інформацію службового характеру, а також персональні дані третіх осіб, про що складено відповідний акт знищення документів за № 2025/41/19/01-2022 від 26.02.2022. Серед знищених документів також були графіки нарядів та чергувань та розстановки сил та засобів нарядів управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.
Враховуючи наведене, представник відповідача зазначив, що надати витребувані документи ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року та відновити дану інформацію не видається за можливе.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, підтримавши доводи викладені у відзиві на позовну заяву.
Представник позивача, який був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання 16 лютого та 02 березня 2023 року не з`явився. Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження та розгляду справи представник позивача відповіді на відзив не надав, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.
Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Наказом Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 07.11.2015 № 1 о/с, позивач призначений на посаду поліцейського батальйону патрульної служби ГУНП в Дніпропетровській області.
16 січня 2016 року, наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 21.01.2016 № 9 о/с був призначений на посаду поліцейського роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську.
21 жовтня 2016 року, наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 21.10.2016 № 1050 був призначений на посаду поліцейського роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в місті Дніпрі.
08 грудня 2017 року, наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 08.12.2017 № 1265 о/с був призначений на посаду поліцейського роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.
З 26 червня 2018 року по теперішній час перебуває на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, призначений на посаду наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19.06.2018 № 583 о/с.
28 серпня 2022 року представник позивача звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції із адвокатським запитом №28/08/2022/449 щодо здійснення доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення.
Листом Департаменту патрульної поліції №1037аз,1043аз,1044аз,1045аз/41/5/05-2022 від 05 вересня 2022 року представника позивача, зокрема повідомлено, що доплату позивачу за службу в нічний час було здійснено за період з 01.01.2018 по 31.07.2022, підстави для нарахування та виплати вказаної доплати позивачу з 16.01.2016 по 31.12.2017 відсутні, оскільки відповідно до наказів ДПП останній у зазначений період до служби в нічний час не залучався.
Щодо індексації грошового забезпечення відповідач повідомив, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782, якою внесено зміни до пункту 2 Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейські», тобто з листопада 2017 року, тому будь-які законні підстави для здійснення індексації грошового забезпечення позивача за наведений в позовній заяві період відсутні.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами частини 1, 2 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання) визначають Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260.
Відповідно до п.3 Наказу №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з п.11 Наказу №260 грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Пунктом 11 розділу ІІ Наказу №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22:00 до 06:00 години.
Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Проаналізувавши вищевказані норми та обставини справи, суд зазначає, що поліцейські, які несуть службу в нічний час з 22:00 до 06:00 години, мають право на доплату в розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. При цьому час, відведений для відпочинку і харчування не включається в службовий час з 22:00 до 06:00 години.
З матеріалів справи вбачається, що позивач наказом Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 07.11.2015 № 1 о/с, був призначений на посаду поліцейського батальйону патрульної служби ГУНП в Дніпропетровській області.
16 січня 2016 року наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 21.01.2016 № 9 о/с був призначений на посаду поліцейського роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську.
21 жовтня 2016 року, наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 21.10.2016 № 1050 був призначений на посаду поліцейського роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в місті Дніпрі.
08 грудня 2017 року, наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 08.12.2017 № 1265 о/с був призначений на посаду поліцейського роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.
З 26 червня 2018 року по теперішній час перебуває на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, призначений на посаду наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19.06.2018 № 583 о/с.
Таким чином, суд зазначає, що позивачем помилково визначено дату початку виплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час з 07 листопада 2015 року, оскільки останній перебував на службі в Департаменті патрульної поліції саме з 16 січня 2016 року.
Крім того, судом встановлено, що відповідно до листа Департаменту патрульної поліції №1037аз,1043аз,1044аз,1045аз/41/5/05-2022 від 05 вересня 2022 року, ОСОБА_1 з 16.01.2016 по 31.12.2017 до служби в нічний час відповідно до наказів начальника ДПП не залучався.
На виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року, якою зокрема було витребувано від Департаменту патрульної поліції відомості про кількість годин відпрацьованих ОСОБА_1 у нічний час за період з 07.11.2015 по 31.12.2017 (включно), представник відповідача повідомив, що через російське вторгнення до України 24.02.2022 поліцейськими управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції було знищено великий обсяг документів, які містили інформацію службового характеру, а також персональні дані третіх осіб, про що складено відповідний акт знищення документів за № 2025/41/19/01-2022 від 26.02.2022. Серед знищених документів також були графіки нарядів та чергувань та розстановки сил та засобів нарядів управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, які відновити не видається за можливе.
Відтак, враховуючи, що доплата за службу в нічний час виплачується поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, а в матеріалах справи відсутні докази про залучення позивача до служби в нічний час у оспорюваний період, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.
Щодо зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 (включно), суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» до об`єктів індексації грошових доходів населення віднесено оплату праці (грошове забезпечення).
У статті 6 вказано вище Закону визначено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим постановою від 17.07.2013 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.
Постановою КМУ від 18.10.2017 року №782 внесено зміни до пункту 2 вказаного вище Порядку та доповнено абзац 5 після слова "військовослужбовці" словом "поліцейських".
Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаною вище постановою, тобто з листопада 2017 року, оскільки у Законі України «Про індексацію грошових доходів населення» прямо вказано про те, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 16.07.2020 р. у справі №2140/1763/18.
Оскільки позивач отримує грошове забезпечення, то останнє підлягає індексації.
Відповідно до відомостей про грошове забезпечення позивача, наявної в матеріалах справи, вбачається, що за період 16.01.2016 по 31.12.2016 та з 01.01.2017 по 31.10.2017 (включно) індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.
Відповідно до вимог пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сума заборгованості з індексації грошового забезпечення за період служби позивача в Департаменті патрульної поліції з 16.01.2016 по 31.10.2017 (включно), повинна бути виплачена з утриманням роботодавцем податків й інших обов`язкових платежів.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч. 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судового збору у відповідності до вимог ст. 139 КАС України за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складений 06 березня 2023 року.

Суддя В.М. Олійник