Справа № 240/34902/22
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/34902/22

категорія 112050000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконкому Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 28.07.2022 № 192 "Про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 ";

- зобов`язати виконком Швайківської сільської ради відновити ОСОБА_1 на квартирному обліку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням виконкому Швайківської сільської ради Бердичівського району від 11.12.2020 №12 позивача, як інваліда 2 групи внаслідок війни, та його сім`ю за заявою взято на квартирний облік.

Однак, в серпні 2022 року позивач дізнався про те, що рішенням виконкому Швайківської сільської ради від 28.07.2022 його знято з квартирного обліку з підстав п.5 ст.13 Правил, як такого що орендує житло менше 5 років.

Позивач вважає, що вказане рішення відповідача від 28.07.2022 №192 є протиправним, таким що порушує його права, прийняте з порушенням вимог передбачених Правилами, а відтак повинно бути скасованим із поновленням порушених прав позивача - відновленням на квартирному обліку.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

30 січня 2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві, в обґрунтування заперечень, відповідачем зазначено, що документи додані до заяви на квартирний облік позивачем до Швайківської сільської ради відрізняються від документів поданих до суду, які позивач як він вказує, подав до заяви на квартирний облік. Також вказано, що до матеріалів справи поданий неповний текст рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області по справі №2-999/2007. Позивача відповідним рішенням знято з квартирного обліку, як такого, що порушив вимоги підпункту 5 пункту 13, пункту 2.1 Положення про квартирний облік, як такий, що орендує житло менше 5 років за договором найму, хоча було виявлено й інші порушення при постановці на квартирний облік.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою від 27.11.2020 про встановлення його на квартирний облік, як особи з інвалідністю 2 групи внаслідок війни.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.07.2020 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Довідкою МСЕК серія 12ААВ підтверджено встановлення позивачу 2 групи інвалідності з 09.07.2020, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.

За результатами розгляду відповідної заяви, рішенням виконкому Швайківської сільської ради Бердичівського району прийнято рішення від 11.12.2020 №12 "Про взяття на квартирний облік", взято на квартирний облік та включено до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, особу з інвалідністю II групи внаслідок війни, з числа військовослужбовців, який брав безпосередню участь, в антитерористичній операції ОСОБА_1 .

Рішенням від 15.04.2021 №66 виконком Швайківської сільської ради внесено зміни до рішення виконавчого комітету №12 від 11 грудня 2020 року та виключено зі складу сім`ї ОСОБА_2 (падчерку), так як вона, в даному випадку не може користуватися правом позачергового одержання житлового приміщення, взято на квартирний облік та включено до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, особу з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, з числа військовослужбовців, який брав безпосередню участь в антитерористичній операції ОСОБА_1 . Склад сім`ї 4 чол.: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 - дружина; ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка; ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 - син.

Рішенням виконкому Швайківської сільської ради від 28.07.2022 №192 "Про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 " розглянувши документи ОСОБА_1 , протокол засідання житлової комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Швайківської сільської ради від 14.06.2022 №1, постанови Ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 р. №470 "Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР" (зі змінами), виконавчий комітет сільської ради враховуючи пропозицію комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Швайківської сільської ради від 28.07.2022 №1, знято з квартирного обліку гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як такого, що орендує житло менше 5 років (п.5 ст.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, згідно з п.2.1. Положення про квартирний облік).

Пунктом 2 вказано, що рішення виконавчого комітету Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 15.04.2021 №66 "Про взяття на квартирний облік", вважати таким, що втратило чинність.

Позивач вважає вказане рішення протиправним і таким, що порушує його права та інтереси, тому звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 18 частини 1 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються, зокрема, такі пільги: позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року. Органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов`язані подавати допомогу особам з інвалідністю внаслідок війни у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку.

Статтею 31 Житлового Кодексу УРСР передбачено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Відповідно до частини 1 статті 36 Житлового Кодексу УРСР облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Частинами 1, 4 статті 43 Житлового Кодексу УРСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

На час постановлення позивача на квартирний облік діяли Житловий кодекс Української РСР (далі - ЖК), Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Української ради профспілок від 11.12.1984 № 470 (далі - Правила), якими було врегульоване питання щодо постановлення громадян, які потребують поліпшення житлових умов, на квартирний облік та порядок надання їм жилих приміщень.

Законом передбачений виключний перелік випадків, коли особа та члени її сім`ї знімаються із квартирного обліку.

Відповідно до статті 40 ЖК громадяни знімаються із обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;

2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Як встановлено судом, попередньо позивача рішенням виконкому Швайківської сільської ради Бердичівського району від 11.12.2020 №12 взято на квартирний облік та включено до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, особу з інвалідністю II групи внаслідок війни, з числа військовослужбовців, який брав безпосередню участь, в антитерористичній операції.

Однак в подальшому рішенням виконкому Швайківської сільської ради від 28.07.2022 №192 ОСОБА_1 знято з квартирного обліку. Підставою зняття вказано п.5 ст.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень.

Пунктом 2 вказано, що рішення виконавчого комітету Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 15.04.2021 №66 "Про взяття на квартирний облік", вважати таким, що втратило чинність.

Слід зауважити, що відповідач у оскаржуваному рішенні не посилався на конкретну норму права із вичерпного переліку підстав для зняття громадянина з квартирного обліку, визначеного у ч.2 ст.40 ЖК України.

Так, згідно з п.5 ст.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності.

При цьому обґрунтовуючи підстави прийняття спірного рішення у відзиві від 26.01.2023 №03.01.-19/113 вказано, що договір безоплатного користування житлом від 02.01.2016 заключений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , не має жодної юридичної сили, та містить ознаки фіктивності. На час підписання договору гр. ОСОБА_6 не була власником будинку і не мала право надавати його в оренду, так як власником будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вона стала лише 22.07.2021, а згідно підпунктом 5 пункту 13 Правил, зазначається, що за договором найму, орендований будинок (квартира) повинна належати громадянину, який його здає на праві приватної власності.

Водночас, сам факт наявності сумніву у сторони у відповідності певного документу, не є доказом його фіктивності.

Інші обставини спірних правовідносин, що вказані у відзиві на адміністративний позов, відсутні у рішенні виконкому Швайківської сільської ради від 28.07.2022 №192, а тому не можуть розглядатись в якості підстави прийняття такого рішення.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункту 36, від 01.07.2003, яке відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Відповідно до вимог ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини (далі також - ЄСПЛ) у справі "Зінченко проти України", ст.13 Конвенції гарантує на національному рівні доступність засобу юридичного захисту, здатного забезпечити втілення в життя змісту конвенційних прав і свобод, незалежно від того, в якій формі вони закріплені в національному правовому порядку.

Отже, подання даного адміністративного позову є єдиним можливим способом захисту порушених з боку Державної служби України з питань праці прав позивача, а тому відмова в його прийнятті та розгляді по суті заявлених вимог означатиме порушення права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, що, в свою чергу, є порушенням вимог як національного законодавства, так і приписів Конвенції та обов`язкової до застосування практики ЄСПЛ.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позивачем в даному позові було обрано належний спосіб захисту його порушеного права шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, яким знято позивача з квартирного обліку.

При цьому, відповідно до судової практики Верховного Суду України, наведеної, зокрема, в його постанові від 31 травня 2016 року у справі №21-451а16, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Відтак, належним способом відновлення порушених прав є зобов`язання відповідача відновити ОСОБА_1 на квартирному обліку.

Крім того, відповідачем на виконання вимог ч.2 ст.77 КАС України також не надано жодного доказу на підтвердження правомірності висновків, викладених у рішенні від 28.07.2022 № 192.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, аналіз норм чинного законодавства та долучених до матеріалів справи доказів дозволяє зробити висновок, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 28.07.2022 № 192 "Про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 ".

Зобов`язати виконавчий комітет Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (вул.Осівка,1А, с.Швайківка, Бердичівський р-н, Житомирська обл., 13331, РНОКПП/) відновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на квартирному обліку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва