Справа № 140/8443/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2023-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року ЛуцькСправа № 140/8443/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Смокович В. І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Волинської митниці (далі митний орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2022/000259/2 від 14 листопада 2022 року.

Додатково позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 січня 2022 року між Przedsiebiorstwo Produkcyjno Handlowo-Uslugowe «ROLMAR» (Польща) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено контракт №46, відповідно до умов якого продавець Przedsiebiorstwo Produkcyjno Handlowo-Uslugowe «ROLMAR» (Польща) зобов`язався постачати товари в адресу ФОП ОСОБА_1 на умовах FCA Tarnow згідно інвойсів та по ціні зазначеній в ньому.

Позивачем 02.05.2022 до Волинської митниці Держмитслужби було подано митну декларацію №22UA042U9 на товар «шпагат сільськогосподарський», а також передбачений МК України перелік документів.

Однак, Волинська митниця не погодилася із вищезазначеною декларантом митною вартістю товару та прийняла рішення №205140/2022/000259/2 від 14.11.2022 про коригування митної вартості товарів, яким визначила митну вартість товару за резервним методом з тих підстав, що подані для підтвердження митної вартості документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять розбіжності, а також винесли картку відмови у митному оформленні.

Підприємець вказує, що ним було надано документи, які дають можливість митному органу визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом за ціною контракту. При цьому, подані до митного контролю документи містили усі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості та не містили розбіжностей, а тому просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 09.01.2023 представник Волинської митниці заявлених позовних вимог не визнав та повідомив, що для митного оформлення товарів декларантом було подано МД №22UA42U9 від 11.11.2022 на товар «шпагат сільськогосподарський виготовлений із поліпропіленової нитки. Призначений для в`язання тюків сіна та соломи в прес-підбирачах. Поліпропіленовий шпагат PP2000TEX/2000m. - 4800 рулонів. шт. Колір натуральний білий. Міцність на розтягування 78 кг. Торгівельна марка: JUTA. Виробник Juta a.s/ CZ…» та «шпагат сільськогосподарський виготовлений із поліпропіленової нитки. Призначений для в`язання тюків сіна та соломи в прес-підбирачах. Поліпропіленовий шпагат TYTAN JUBILAT. 1200 рулонів. шт. Товщина-Еух 2000 (500 м./кг) Довжина 2000 м. Колір натуральний білий. Міцність на розтягування 77 кг. Торгівельна марка: Defalin» та перелік документів, визначених в графі 44 МД, згідно Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», а саме: рахунок-фактура № 405/МАG/2022 від 08.11.2022; автотранспортна накладна № 026663 від 08.11.2022; сертифікат з перевезення (проходження) товару форми EUR.1№PL/MF/AR0098535 від 09.11.2022; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) № UA205020/2022/404589 від 10.11.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 10.11.2022; прейскурант (прас-лист) виробника товару б/н від 08.11.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 46 від 24.01.2022; договір про надання послуг митного брокера № 16/06 від 16.06.2019; копія митної декларації країни відправлення № 22PL351020E0982420 від 09.11.2022.

На етапі перевірки правильності визначення митної вартості ввезеного позивачем товару з`ясовано, що митну вартість заявлено позивачем за основним (за ціною згідно договору) методом визначення митної вартості.

Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:

- числове значення, зазначене в експортній декларації №22PL351020E0982420 від 09.11.2022 - 237600 польських злотих не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку - фактурі від 08.11.2022 №405/MAG/2022 - 235200 польських злотих;

- пункт 5 контракту №46 від 24.01.2022 передбачає здійснення оплати на підставі рахунку-фактури. В рахунку-фактурі від 08.11.2022 № 405/MAG/2022 не зазначено, що оплата здійснена, до митного оформлення платіжний документ не поданий;

- прайс-лист № б/н від 08.11.2022 адресований для ФОП ОСОБА_1 , не містить інформації для широкого кола осіб.

Представник відповідача вважає, що вищезазначені розбіжності є беззаперечною підставою для сумніву митниці щодо достовірності заявлених відомостей про митну вартість.

Декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1)виписку з бухгалтерської документації; 2)прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для широкого кола осіб; 3) договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; 4) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; 5) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; 6) платіжні документи. Відповідно до частини шостої статті 53 МКУ, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

Декларантом на вимогу митниці надано: фактуру-проформу №VAT 284/MAG/2022 від 18.07.2022 на суму 235200 польських злотих; банківський платіжний документ №17 від 26.07.2022, який стосується контракту № 46 від 24.01.2022, однак його однозначно неможливо ідентифікувати до конкретної партії товару; експертний висновок Волинської Торгово-промислової палати; прибуткова накладна № К-00000065 від 29.06.2022 не стосується митного оформлення товару; видаткова накладна К-00000364 від 09.11.2022 не стосується митного оформлення товару; пояснення №б/н від 10.11.2022 щодо різниці в числовому значенні в експортній декларації №22PL351020E0982420 від 09.11.2022.

Представник відповідача зазначає, що у експертному висновку Волинської Торгово-промислової палати № В-647 від 11.11.2022 експертом проаналізовано товарно-супровідні документи ФОП ОСОБА_1 , проте відсутній аналіз європейського цінового ринку, тому дані, наведені у експертному висновку прийняті до уваги митницею виключно як джерело довідкової інформації і носять консультаційний характер та не можуть бути використані для підтвердження вартості на вище вказаний товар.

Декларант не надав інших додаткових документів для підтвердження митної вартості, про що повідомив листом від 14.11.2022.

Митницею відповідно до положень статті 55 та ст.57 МКУ з декларантом проведена консультація шляхом обміну електронними повідомленнями щодо вибору методу визначення митної вартості товару, як наслідок митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», на підставі цінової інформації, наявної в митного органу (товар 1 та 2) на рівні: 3,62 дол.США/кг.

З огляду на наведене вище, представник відповідача вважає, що рішення про коригування митної вартості №UA205140/2022/000259/2 від 14.11.2022 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

З наведених підстав просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Одночасно із відзивом на позовну заяву представником відповідача заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки заявлена сума витрат на правову допомогу не є співмірною із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на її підготовку. (арк. спр. 56 - 70).

У відповіді на відзив, який надійшов на адресу суду 18.01.2023 за вхідним номером 2628/23 ФОП ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити повністю.

Вказує на те, що в рішенні про коригування митної вартості відсутні джерела використаної інформації, а митним органом не надано жодних пояснень, чому подані на витребування митного органу додаткові документи були проігноровані, як і надані декларантом пояснення (арк. спр. 117 - 125).

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 57).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Між Przedsiebiorstwo Produkcyjno Handlowo-Uslugowe «ROLMAR» (Польща) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 24.01.2022 було укладено контракт №46, відповідно до умов якого продавець Przedsiebiorstwo Produkcyjno Handlowo-Uslugowe «ROLMAR» (Польща) взяла зобов`язання постачати товари в адресу ФОП ОСОБА_1 на умовах FCA Tarnow згідно інвойсів та по ціні зазначеній в інвойсах (арк. спр. 11 - 12).

Позивачем 11.11.2022 до Волинської митниці Держмитслужби було подано митну декларацію №22UA42U9 на товар 1) «шпагат сільськогосподарський виготовлений із поліпропіленової нитки. Призначений для в`язання тюків сіна та соломи в прес-підбирачах. Поліпропіленовий шпагат PP2000TEX/2000m. - 4800 рулонів. шт. Колір натуральний білий. Міцність на розтягування 78 кг. Торгівельна марка: JUTA. Виробник Juta a.s/ CZ…», 2) «шпагат сільськогосподарський виготовлений із поліпропіленової нитки. Призначений для в`язання тюків сіна та соломи в прес-підбирачах. Поліпропіленовий шпагат TYTAN JUBILAT. 1200 рулонів. шт. Товщина-Еух 2000 (500 м./кг) Довжина 2000 м. Колір натуральний білий. Міцність на розтягування 77 кг. Торгівельна марка: Defalin» (арк. спр. 13 - 15).

Разом із декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано наступні документи: рахунок-фактура № 405/МАG/2022 від 08.11.2022, автотранспортна накладна № 026663 від 08.11.2022; сертифікат з перевезення (проходження) товару форми EUR.1№PL/MF/AR0098535 від 09.11.2022; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) № UA205020/2022/404589 від 10.11.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 10.11.2022; прейскурант (прас-лист) виробника товару б/н від 08.11.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 46 від 24.01.2022; договір про надання послуг митного брокера № 16/06 від 16.06.2019; копія митної декларації країни відправлення № 22PL351020E0982420 від 09.11.2022.

Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: - числове значення, зазначене в експортній декларації №22PL351020E0982420 від 09.11.2022 - 237600 польських злотих не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку - фактурі від 08.11.2022 №405/MAG/2022 - 235200 польських злотих; п.5 контракту №46 від 24.01.2022 передбачає здійснення оплати на підставі рахунку-фактури. В рахунку-фактурі від 08.11.2022 № 405/MAG/2022 не зазначено, що оплата здійснена, до митного оформлення платіжний документ не поданий; прайс-лист № б/н від 08.11.2022 адресований для ФОП ОСОБА_1 , не містить інформації для широкого кола осіб.

У зв`язку із чим, декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації; прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для широкого кола осіб; договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; платіжні документи.

Декларантом на вимогу митниці надано: фактуру-проформу № VAT 284/MAG/2022 від 18.07.2022 на суму 235200 польських злотих; банківський платіжний документ №17 від 26.07.2022, який стосується контракту № 46 від 24.01.2022; експертний висновок Волинської Торгово-промислової палати№B-674 від 11.11.2022; прибуткова накладна № К-00000065 від 29.06.2022; видаткова накладна К-00000364 від 09.11.2022; пояснення №б/н від 10.11.2022 щодо різниці в числовому значенні в експортній декларації №22PL351020E0982420 від 09.11.2022.

У зв`язку із встановленими розбіжностями та з ненаданням додаткових документів, витребуваних митним органом, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України, у відповідності до частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2022/000259/2 від 14.11.2022, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», на підставі цінової інформації, наявної в митного органу (товар 1 та 2) на рівні: 3,62 дол.США/кг. за МД UA 100100/2022/040817 від 29.10.2022 (арк. спр. 21 - 22).

ФОП ОСОБА_1 , не погоджуючись із прийнятим Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі МК України) та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митними органами під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному орган зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

Суд не заперечує права митного органу упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте вважає, що, при цьому, він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «шпагат сільськогосподарський».

При цьому позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи містять такі розбіжності і неточності:

- числове значення, зазначене в експортній декларації №22PL351020E0982420 від 09.11.2022 - 237600 польських злотих не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку - фактурі від 08.11.2022 №405/MAG/2022 - 235200 польських злотих;

- пункт 5 контракту №46 від 24.01.2022 передбачає здійснення оплати на підставі рахунку-фактури. В рахунку-фактурі від 08.11.2022 № 405/MAG/2022 не зазначено, що оплата здійснена, до митного оформлення платіжний документ не поданий;

- прайс-лист №б/н від 08.11.2022 адресований ФОП ОСОБА_1 не містить інформацію для широкого кола осіб. Зазначене спричиняє сумніви у достовірності заявлення умов продажу товарів та ціни, що підлягала сплаті за імпортовані товари.

Як встановлено судом, під час митного оформлення товару декларантом було надано митному органу наступні документи: рахунок-фактура № 405/МАG/2022 від 08.11.2022, автотранспортна накладна № 026663 від 08.11.2022; сертифікат з перевезення (проходження) товару форми EUR.1№PL/MF/AR0098535 від 09.11.2022; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) № UA205020/2022/404589 від 10.11.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 10.11.2022; прейскурант (прас-лист) виробника товару б/н від 08.11.2022; зовнішньоекономічний договір № 46 від 24.01.2022; договір про надання послуг митного брокера № 16/06 від 16.06.2019; копія митної декларації країни відправлення № 22PL351020E0982420 від 09.11.2022 що відповідачем не заперечується та підтверджується у відзиві на позовну заяву.

Наведені вище документи підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару і не мали жодних розбіжностей.

Незважаючи на відсутність будь-яких розбіжностей у поданих документах митним органом було сформовано повідомлення декларанту в якому вимагались додаткові документи, для підтвердження митної вартості керуючись статтями 53, 54 Митного кодексу України, а саме: виписку з бухгалтерської документації; прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для широкого кола осіб; договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; банківські платіжні документи.

При цьому, декларантом на вимогу митниці надано: фактуру-проформу № VAT 284/MAG/2022 від 18.07.2022 на суму 235200 польських злотих; банківський платіжний документ №17 від 26.07.2022; експертний висновок Волинської Торгово-промислової палати; прибуткова накладна № К-00000065 від 29.06.2022; видаткова накладна К-00000364 від 09.11.2022; пояснення №б/н від 10.11.2022 щодо різниці в числовому значенні в експортній декларації №22PL351020E0982420 від 09.11.2022.

Щодо тверджень відповідача про те, що в поданих до митного оформлення документах за митною декларацією містяться розбіжності, зокрема, в експортній декларації № 22PL351020E0982420 від 09.11.2022 ціна товару 237600 польських злотих не відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі від 08.11.2022 №405/MAG/2022 - 235200 польських злотих, а пункт 5 контракту № 46 від 24.01.2022 передбачає здійснення оплати на підставі рахунку-фактури, суд зазначає наступне.

Згідно Інструкції заповнення заявок митниці Департаменту митної політики Мінфіну версія 1.13 від 27.12.2010р. частини II: Поле 46 ЕХ декларації - вартість статистична у випадку продажу визначається з вартості товару в рахунку-фактурі, а також включає додаткові витрати (наприклад, транспортні витрати, страхування транспорту) для тієї частини перевезення, яке проходить в Польщі.

Суд зауважує, що ціна товару в рахунку-фактурі №405/MAG/2022 становить 235200 польських злотих та відповідає фактурній вартості, зазначеній у графі 22 митної декларації, за якою товар ввозиться на митну територію України.

Як вбачається з митної декларації товар поставлявся на умовах FCA правил Інкотермс. Ці умови означають, що продавець доставить вказаному покупцем перевізнику вантаж, який пройшов митне оформлення, до названого місця. При цьому якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то він несе відповідальність за завантаження.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару).

Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару в сумі 18800,00 грн. Така сума транспортних витрат підтверджується довідкою-калькуляцією про транспортні витрати від 10.11.2022 (арк. спр. 43). Додавання до фактурної вартості товару 235200 польських злотих за курсом валюти 7,7299 грн. за 1 злотий суми 18800,00 грн. становить 1836872,48 грн., в тому числі транспортні витрати. Сума товару, включаючи транспортні витрати вказана в пункті 12 митної декларації.

Щодо розбіжностей числових значень в експортній декларації № 22PL351020E0982420 від 09.11.2022 237600 польських злотих та рахунку-фактурі від 08.11.2022 № 405/MAG/2022 235200 польських злотих (різниця становить 2400 польських злотих), суд зазначає, що ціна товару, яка вказана в експортній декларації включає в себе транспортні витрати в розмірі 2400 польських злотих понесені в Польщі покупцем.

Дану обставину підтверджує лист продавця товару за контрактом на адресу позивача від 10.11.2022. Додатково продавець у листі повідомив про те, що ціна на товар згідно фактури № 405/MAG/2022 є дійсною (арк. спр. 30).

Крім того, товар відправлений та оплачений покупцем через розрахунковий рахунок, що підтверджується платіжним дорученням №17 від 26.07.2022 (арк. спр. 28).

Слід зазначити, що розрахунок за придбаний товар згідно рахунку-фактури здійснювався в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів продавцеві за SWIFT рахунком, який надавався митному органу і суми в зазначених SWIFT рахунках повністю збігаються із сумами зазначеними в рахунку-фактурі.

В свою чергу взята митним органом за основу декларація окрім її дати та номера не містить будь-якої іншої інформації та така інформація не наводиться митним органом в рішенні про коригування митної вартості, хоч орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, цього зроблено не було.

Відтак, на думку суду, жодних розбіжностей щодо ціни товару не було.

Таким чином, сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару грунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Як вказано в постанові Верховного Суду у складі колеги суддів Касаційного адміністративного суду викладеної від 29.05.2019, справа №818/6493/13-а однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Не наведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

Крім того, відповідно до пунктів другого, четвертого частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59, 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, в постановах від 06.10.2020 у справі №825/472/17, від 27.02.2019 у справі №814/1647/16, від 26.03.2019 у справі №814/921/17.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

В даному випадку митним органом в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості не надано жодних пояснень з приводу застосування резервного методу, як передбачено порядком застосування кожного з методів, що передує методу, обраному митним органом та, як наслідок не можливістю здійснення розрахунку ціни товару за іншими другорядними методами.

Окрім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Суд констатує, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів лише зазначено, що за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів взяті відповідні митні декларації на подібні товари, жодних пояснень щодо зроблених коригувань, тотожності товару, який оформлявся на підставі вказаних МД не наведено.

На думку суду, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані разом із митною декларацією документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортований товар. Натомість наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 28.08.2021 у справі №815/4256/16.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; його висновки повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Врахувавши доводи сторін, суд погоджується з позивачем, що ним правомірно задекларовано за основним методом митну вартість ввезеного на митну територію України товарів (шпагат сільськогосподарський) натомість відповідачем не виконано обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для визначення за резервним методом митної вартості, а також не наведено обґрунтованих доводів невизнання митної вартості, визначеної декларантом та підтверджених документами, наданими митниці, тобто при винесенні рішення, суб`єкт владних повноважень діяв не в спосіб визначений законом та не надав суду достатніх доказів правомірності свого рішення, відтак, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на встановлені судом обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці №UA205140/2022/000259/2 від 14.11.2022 про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок) суд зазначає наступне.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договір про надання правової допомоги від 06.12.2022, акт приймання-передачі наданих послуг з описом виконаних робіт (наданих послуг) від 19.12.2022, рахунок-фактуру на суму 10000 грн., платіжне доручення на вказану суму від 19.12.2022 (арк. спр. 45 46, 47,48, 49)

Зокрема, як убачається із опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом при наданні правової допомоги за договором, який міститься в акті приймання-передачі позивачу були надані наступні послуги: надання правової інформації, консультації, розяснення 3000,00 грн. (з розрахунку 3000,00 грн. за одну годину); підготовка та складення позовної заяви з додатками 7000,00 грн. (з розрахунку 2000,00 грн. за одну годину). Загальна фактична вартість послуг 10000,00 грн.

Представники відповідача у відзиві на позовну заяву проти стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. заперечує та вказує, що такі витрати не є співрозмірними із даною справою.

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справ.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зауважує, що провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справи, дана справа є спором незначної складності, а спірні правовідносини регулюється нормами Митного кодексу України та великої кількості підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, не передбачають.

Згідно з установленою практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України" від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia,заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

Верховний Суд в постановах від 22 грудня 2020 року у справі №520/8489/19, від 07 травня 2020 року у справі №320/3271/19, від 10 березня 2020 року у справі №520/8489/19 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням заперечень відповідача щодо обґрунтованості та співмірності розміру витрат на правничу допомогу, враховуючи незначну складність справи заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими вимогами немайнового характеру, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок). Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Крім того, за змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 2481,00 грн., сплачений за платіжною інструкцією № 151 від 19.12.2022 (арк. спр. 10) та зарахований до спеціального фонду державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 51).

З урахуванням наведеного, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2481,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн., а всього 4481,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Волинської митниці (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вул. Призалізнична, 13, ідентифікаційний код юридичної особи 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2022/000259/2 від 14 листопада 2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2481,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович