Справа № 367/823/22
Суддя: Мерзлий Л. В.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/823/22
Провадження № 2-а/367/94/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

при секретарі судових засідань Валюх В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владислава Олеговича, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВМ №00008792 від 24.01.2022,-

встановив:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владислава Олеговича, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВМ №00008792 від 24.01.2022.

Позовна заява обґрунтована тим, що 24 січня 2022 року старший державний інспектор відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владислав Олегович (далі по тексту - відповідач 1) відносно ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання (перебування) місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00008792. Фактично оскаржувана постанова була позивачем отримана засобами поштового зв`язку 29 січня 2022 року.

Відповідно до винесеної постанови, позивач визнана винною у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Як зазначено в постанові: «21 січня 2022 року о 15 год. 19 хв за адресою M-06 Київ-Чоп, км 24+100, зафіксовано транспортний засіб MAN 19.422 ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених, п. 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 12,4 % (3,72 тон)». За вказане правопорушення на позивача накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Позивач вважає Постанову такою, що винесена з порушенням вимог КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.01.2020 р. № 13 (далі- Інструкція).

Постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Так, 21 січня 2022 року позивач не керувала автомобілем MAN 19.422 ДНЗ НОМЕР_1 . Автомобіль використовується фірмою «БТК».

Зазначає про те, що згідно постанови не вбачається, яка конкретно відповідальна особа допустила рух транспортного засобу MAN 19.422 ДНЗ НОМЕР_1 .

Звертає увагу суду на той факт, що автомобіль MAN 19.422 ДНЗ НОМЕР_1 , не підпадає під визначені законодавством параметри щодо обмеження ваги та навантаження на вісь.

Позивач вказує про те, що автомобіль MAN 19.422 ДНЗ НОМЕР_1 , зареєстрований відповідно до чинного законодавства України, дозволений до використання в Україні і його фізично неможливо перевантажити. Так, автомобіль призначений для перевезення рідких вантажів, його загальна допустима маса разом з повністю завантаженим вантажем близько 15 тон. Автомобіль має дві осі, тому вага нібито «перевантаження на вісь», яка зазначена в постанові - 3,72 тон, відповідно до чинного законодавства, а саме п. 22.5 Правил дорожнього руху - не може фактично підпадати під заборону, так як навіть при повному завантаженні, навантаження на вісь не може перевищити 11 тон.

Також позивач зазначає про те, що в постанові не зазначено, якою конкретною вагою вантаж, яке територіальне значення має дорога.

Звертає увагу суду на той факт, що відповідач не виклав обставин справи, не зазначив нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване позивачу правопорушення, не зазначено, яке саме правопорушення скоїла позивач.

Крім того, позивача не було ознайомлено з правилами ст. 268 КУпАП, не було надано змоги позивачу скористатись правовою допомогою.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення у даній справі взагалі не складався.

У зв`язку з наведеним, просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорт, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання (перебування) місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00008792 від 24.01.2022, провадження по справі закрити.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09.02.2022 за даним адміністративним позовом відкрито спрощене позовне провадження.

В судове засідання позивач не з`явилась, про час, місце та день розгляду справи повідомлена належним чином, що стверджується довідками про доставку смс-повідомлень.

Згідно ч. 5,8 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Ч. 3 ст. 263 КАС України передбачено, що у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача за наявними доказами у справі.

В судове засідання представник Державної служби України з безпеки на транспорті не з`явився, про час, місце та день розгляду справи повідомлені належним чином. До суду від представника Державної служби України з безпеки на транспорті надходив відзив на позовну заяву, в якому просили в задоволенні позову відмовити по тим підставам, що з матеріалів справи, доказів, які додані відповідачем до відзиву, з розрахунку перевищення навантаження на одиночну вісь транспортного засобу, вбачається наявність належних і допустимих доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують у діях позивача наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, та у такий спосіб відповідачем повністю доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП. Відповіді на відзив на позовну заяву від позивача не надходило.

Відповідач - старший державний інспектор відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владислав Олегович в судове засідання не з`явився, про час, місце та день розгляду справи повідомлений належним чином,

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2022 о 15 год 19 хв за адресою М-06 Київ-Чоп, км 24 + 100, зафіксовано транспортний засіб MAN 19.422 державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався із перевищенням нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 12,4% (3,72 тони).

За результатами фіксації в автоматичному режимі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті винесено постанову серії ВМ №00008792 від 24.01.2022 року, якою притягнуто громадянку ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08 вересня 2005 року № 2862-IV (далі - Закон № 2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

В силу пункту 4 Правил №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок №879) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктами 3, 4, 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

За приписами пунктів 15 - 18, 20 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до абзацу 14 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стосовно доводів позивача про те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам нормативно-правових актів, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МІУ від 27.09.2021 №512 (далі Інструкція), під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичому режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Отже, Інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові, в залежності від обставин вчинення порушення.

Винесена відповідачем постанова відносно ОСОБА_1 в повній мірі відповідає формі, затвердженій додатком 1 Інструкції.

Стосовно вимог до змісту постанови необхідно керуватися виключно вимогами ст.283 КУпАП, відповідно до якої постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Крім того, вимоги до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, також закріплені в п.17 Порядку №1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт» (далі - Порядок №1174).

Відповідно до п.17 Порядку №1174, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Таким чином, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідає усім вищенаведеним критеріям та містять необхідну інформацію, передбачену КУпАП України як Законом України, а також Порядком №1174.

Позивачем було зазначено, що оскаржувана постанова не містить наступні дані: категорія транспортного засобу; тип транспортного засобу; повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина; розподіл навантаження за осями транспортного засобу (номер осі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей; фактична міжосьова відстань; фактична шинність (кількість коліс на осі), виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Так, відповідно до п.15 Порядку №1174, вищезазначені відомості входять до складу метаданих.

Відповідно до п.2 Порядку №1174 інформаційний файл упорядкована сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Відповідно до п.16 Порядку №1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

Таким чином, посадовою особою під час розгляду справи були враховані вищезазначені дані, однак ні КУпАП, ні Порядком № 1174 не передбачено внесення таких даних до постанови про адміністративне правопорушення.

Оскаржувані постанови, згідно вимог п.17 Порядку №1174, містять пряме зазначення про те, що позивач допустив «рух транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України», в якому безпосередньо і зазначені відповідні нормативні параметри.

П.22.5 Правил дорожнього руху не передбачає диференціацію нормативних вагових параметрів в залежності від ділянки дороги, що унеможливлює помилкове тлумачення у вказаному аспекті.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 30.01.2009 р. №Н-35267-18, вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Таким чином, у випадку, якщо Інструкцією передбачений порядок дій чи додаткові вимоги до рішення суб`єкта владних повноважень, не визначені законом та які ним безпосередньо не вимагаються, поведінка суб`єкта, який діє на виконання норм Конституції та законів України, не може бути поставлена під сумнів, а його рішення, зокрема, постанова, у випадку відповідності її Конституції України та законам України, не може бути скасована лише з міркувань, коли норми підзаконного акту передбачають інший порядок її оформлення.

Стосовно доводів позивача про те, що вона не є належним суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. При цьому, приписами ч. 2 цієї статті визначено наступне порушення: «Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %».

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Суб`єкт відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП, визначено ст.14-3 КУпАП, в якій зазначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесені відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

На момент вчинення правопорушення транспортний засіб MAN 19.422 державний номерний знак НОМЕР_2 , на праві власності зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, доданим до позовної заяви. При цьому, немає правового значення факт передачі транспортного засобу на момент вчинення правопорушення в позичку.

Таким чином, хибними є доводи позивача про те, що до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП, притягнуто неналежну особу.

Стосовно доводів позивача про те, що фактичні дані, що містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити факт порушення позивачем ПДР.

21.01.2022 о 15 год 19 хв., за адресою М-06 Київ-Чоп, км 24 + 100, зафіксовано транспортний засіб MAN 19.422 державний номерний знак НОМЕР_2 .

Вимірювальним обладнанням автоматичного пункту проведено точне вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортного засобу MAN 19.422 днз НОМЕР_2 , за результатами якого було встановлено, що відповідальною особою допущено рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 12,4% (3,72 тон).

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Та обставина, що належний Позивачу транспортний засіб здійснював рух автомобільними дорогами загального користування з перевищенням вагових параметрів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 12,4% (3,72 тон) без отримання на те спеціального дозволу, формує в його (позивача) діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Доводи позивача, викладені у позовній заяві, а також долучені документи, явно не спростовують факт наявності події адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - перевищення нормативно допустимого навантаження на одиночну вісь транспортного засобу, а отже, враховуючи, що сам по собі факт перевищення Позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу, слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви та про правомірність оскаржуваної постанови.

Доводи Позивача про те, що допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд з посиланням на п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 не спростовують наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП наступає у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% включно.

При формуванні оскаржуваної постанови та зазначення в ній суті порушення перевищення нормативних габаритних/вагових параметрів навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 12,4% (3,72 тони); була врахована похибка 16 % (відніманням максимального розміру похибки: «-16% * 14720кг, що і зазначається в постанові.

Таким чином, зміст оскаржуваної постанови жодним чином не суперечить вимогам Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, у тому числі, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до ч.4,5 ст. 279-5 КУпАП - постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Таким чином, КУпАП не передбачає обов`язкової участі адвоката або іншого фахівця у галузі права при розгляді справ за ст.132-1 цього Кодексу, а постанова про накладення адміністративного стягнення за цією нормою Закону може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з подальшим надсиланням її на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, суд відмовляє позивачу у задоволені позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Порядку №1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт», Закону України "Про автомобільний транспорт", ст. ст. 77, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владислава Олеговича, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВМ №00008792 від 24.01.2022, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Мерзлий