Справа № 160/20484/22
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат,-
22.12.2022 року Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить:
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідач проходила публічну службу - службу в органах внутрішніх справ України з 2021 року по 2022 рік. Наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ відповідача було зараховано курсантом першого курсу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на денну форму навчання за державним замовленням та присвоєно спеціальне звання «рядовий поліції».
19.08.2021 року на виконання вимог ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» між відповідачем, Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області був укладений контракт про здобуття освіти в ДДУВС.
Наказом ДДУВС від 09.05.2022 року № 84 о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Оскільки відповідачем не були виконанні зобов`язання за контрактом, останній зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у ДДУВС.
Відповідач в добровільному порядку не відшкодував зазначені витрати, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Копія ухвали суду від 27.12.2022 року направлялася на адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення, однак 22.02.2023 року конверт повернувся на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Частиною 11 статті 126 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
У той же час, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням встановленого строку зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
З огляду на викладене, судом вжито необхідні заходи щодо повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі.
Аналогічний висновок міститься в ухвалах Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі №826/3699/17, від 14.03.2019 року у справі №0940/1233/18, від 28.05.2020 року у справі №215/3308/18.
З урахуванням вимог ст. ст. 205, 229 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження та на підставі наявних у ній доказів.
Суд, розглянувши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ України з 2021 року по 2022 рік.
Відповідно до наказу ДДУВС від 19.08.2021 року №200 о/с відповідач була зарахована курсантом першого курсу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на денну форму навчання за державним замовленням та їй було присвоєно спеціальне звання «рядовий поліції».
Наказом ДДУВС від 02.07.2020 р. № 102 о/с відповідач, як випускник Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, був направлений у розпорядження Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області для призначення на посаду згідно з отриманим фахом.
09.05.2022 року відповідачем був поданий рапорт про відрахування її з навчання та звільнити зі служби в Національній поліції за власним бажанням.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 09.05.2022 року № 84 о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
У зв`язку із звільненням відповідача з органів Національної поліції України, позивачем було здійснено розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2021-2022 рр., який згідно з довідкою-розрахунком № 915 від 07.12.2022 року становить 18 196,60 грн.
Спірні правовідносини врегульовані положеннями Закону України «Про Національну поліцію», Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року №261 (далі - Порядок №261).
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Приписами ч.ч. 4 та 5 ст. 74 цього Закону встановлено, що особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Згідно зі ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року №261, визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема, звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Відповідно до абз. 3 пп. 1 Порядку № 261 звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) є підставою для відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
Згідно з п.п. 3 та 4 Порядку № 261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи. Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Відповідно до п. 5 Порядку № 261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи. У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Згідно з довідкою-розрахунком фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2021 - 2022 роки, витрати за вказаний період склали 18 196,60 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, якого звільнено з органів поліції за пунктом п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України у розмірі 18 196,60 грн, що підтверджується довідками-розрахунками витрат, пов`язаних з утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, долученими до матеріалів справи, а тому позовні вимоги Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом стягнення витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 18 196,60 грн.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
У даній справі такі витрати відсутні.
Керуючись ст. 72-77, 139, 241-246, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Судові витрати у вигляді судового збору у справі не розподіляються.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко