Справа № 640/10200/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 березня 2023 року

м. Київ

справа № 640/10200/20

адміністративне провадження № К/990/5043/23

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу адвоката Кротюка Олександра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у справі №640/10200/20 за позовом ОСОБА_1 до Першої кадрової комісії, Прокуратури Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Першої кадрової комісії, Прокуратури Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Офіс Генерального прокурора, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Першої кадрової комісії від 10 квітня 2020 року № 200 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 - прокурором відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Прокуратури Київської області та органів прокуратури;

- визнати протиправним і скасувати наказ Прокуратури Київської області № 140 к від 17 квітня 2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 22 квітня 2020 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Прокуратури Київської області та органів прокуратури з 22 квітня 2020 року;

- стягнути з Прокуратури Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, представником позивача подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме:

- пункту 7 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (Закон №113-ІХ від 19.09.2019 року) у взаємозв`язку з підпунктом 8 пункту 22 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення»;

- частини 1 статті 3, статті 41 Віденської конвенції про дипломатичні зносини (№1138 від 18.04.1964 року) у взаємозв`язку з пунктом 3 Порядку роботи кадрових комісій (затверджено наказом Генерального прокурора 17 жовтня 2019 року N 233);

- частини 3 статті 16 Закону України «Про прокуратуру» в поєднанні з пунктом 14 статті 92 Конституції України - норми прямої дії;

- пункту 2 статті 12 Закону України «Про прокуратуру» в поєднанні з пунктом 8 розділу II Закону статей 24, 43, 46 Конституції України як норм прямої дії;

- частини 2 статті 8 Закону України «Про прокуратуру» в поєднанні з пунктом 2 розділу II Порядку проходження прокурорами атестації (затверджено наказом ГПУ № 221 від 03.10.2019 року).

Разом з тим, щодо вказаних скаржником норм наявний висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 160/6204/20 та багатьох інших справах, предметом спору якого була правомірність звільнення прокурора з органів прокуратури через неуспішне проходження ним атестації внаслідок не набрання прохідного балу під час складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону.

Так, у справі №160/6204/20 Суд зазначив, що звільнення на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» прямо передбачене підпунктом 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX і пов`язане, зокрема, з наявністю рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором.

Зважаючи на наявність висновку Верховного Суду, посилання позивача на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України є необгрунтованим.

Необхідно також зазначити, що при прийнятті оскаржуваних рішень суди першої та апеляційної інстанції врахували релевантну практику Верховного Суду та дійшли висновку, що оскаржуване позивачем рішення кадрової комісії є обґрунтованим, мотивованим, містить посилання на нормативно-правові акти, обґрунтування щодо набрання позивачем за результатами складання іспиту у формі тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора та навички 64 бали, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту (70).

Скаржником у касаційній скарзі цей висновок не заперечується, а касаційна скарга не містить обгрунтованих доводів щодо його спростування.

Крім того, у зазначеній категорії справ давались відповіді на питання щодо правомірності створення кадрових комісій для проведення атестації прокурорів; щодо вирішення питання про відповідність членів кадрової комісії вимогам Порядку роботи кадрових комісій на етапі судового оскарження рішення про неуспішне проходження атестації; щодо запровадження реформи органів прокуратури Законом №113-ІХ шляхом проведення атестації; визначення загалом підстав для звільнення.

Водночас судові рішення судів першої та апеляційної інстанції на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України можуть бути оскаржені внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального права, про висновок відносно яких просить скаржник. Натомість, з оскаржуваних судових рішень не вбачається застосування вищенаведених норм права.

Наведені представником позивача доводи та аргументи зводяться до довільного тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 44, 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу адвоката Кротюка Олександра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у справі №640/10200/20 за позовом ОСОБА_1 до Першої кадрової комісії, Прокуратури Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. Е. Мацедонська