Справа № 947/4089/22
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
01 березня 2023 р.м. ОдесаСправа № 947/4089/22
судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Шеметенко Л.П. щодо постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у справі № 947/4089/22.
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову серії ВМ № 00004240 від 21.12.2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місце проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2022 року позовну заяву повернуто позивачу.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2022 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду на етапі вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2022 року відкрито провадження у даній справі.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2022 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ВМ № 00004240 від 21.12.2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місце проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2023 року апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задоволено, рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2022 року скасовано, прийнято по справі нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті відмовлено.

Згідно ст. 34 КАС України усі питання, що виникають під час колегіального розгляду адміністративної справи, вирішуються більшістю голосів суддів. При прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення. Головуючий у судовому засіданні голосує останнім.

Суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Керуючись вказаними положеннями ст. 34 КАС України, враховуючи незгоду із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, вважаю за необхідним викласти свою окрему думку, яка полягає у наступному.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ст.ст. 72-76 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Вважаю за необхідне звернути увагу на те, що до заявленого у даній справі позову ОСОБА_1 були додані докази, на підтвердження заявлених вимог, зокрема: копія оскаржуваної постанови, копія акту приймання вантажу-контейнера, копія товарно-транспортної накладної, копії технічних паспортів тягача та напівпричепа-контейнеровоза, копії паспорта та ідентифікаційного коду, скріншот з сайту Метеопост, скріншот з сайту Укрпошти, копії результатів лабораторних досліджень та в сімейній клініці, копія висновку лікаря.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2022 року позовну заяву повернуто позивачу.

До матеріалів справи судом першої інстанції приєднано оригінал позовної заяви, а додатки до позову повернуті позивачу.

Разом з цим, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2022 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2022 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду на етапі вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2022 року відкрито провадження у даній справі.

Однак, судом першої інстанції не витребувано від позивача додатки до позовної заяви, які були повернуті згідно ухвали, яка скасована судом апеляційної інстанції.

Фактично в матеріалах справи відсутні усі додатки до позову та докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та які становлять предмет доказування у даній справі про скасування постанови про притягнення позивача до відповідальності у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши справу, не усунув наведені порушення норм процесуального права у даній справі та не витребував у позивача додатки до позову, які були повернуті позивачу згідно ухвали, яка скасована судом апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу на підставі доказів, наданих відповідачем та визнав їх обґрунтованими.

Проте, судом апеляційної інстанції не досліджені докази, які надавались позивачем до позовної заяви, що прямо суперечить наведеним вимогам КАС України.

Станом на момент прийняття постанови суду апеляційної інстанції додатки до позову в матеріалах справи були відсутні.

Нормами КАС України не передбачений розгляд справи без додатків до позовної заяви, які подавались позивачем.

Постанова суду апеляційної інстанції у даній справі прийнята 01.03.2023 року.

Водночас, вже після ухвалення рішення, а саме 02.03.2023 року, на електронну пошту судді-доповідача надійшли сканкопії акту приймання контейнера, свідоцтва про реєстрацію ТЗ, н/причіпа-контейнеровоза, ТТН.

Вказані документи направлені без супровідного листа з електронної пошти @mail.gov.ua.

Матеріали справи не містять даних, з яких можливо ідентифікувати особу, що відправила ці документи, електронні пошти позивача та його представників не відповідають даним наведеної електронної пошти.

Також, з матеріалів справи не вбачається, на якій підставі направлені вказані документи на електронну пошту судді-доповідача 02.03.2023 року після ухвалення судового рішення у даній справі (01.03.2023 року).

На підставі наведеного, вбачається, що розгляд справи був здійснений без дослідження доказів, які подавались позивачем до позовної заяви та без доказів, що становлять предмет доказуванню у даній справі, а саме матеріали справи навіть не містять копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ, за перевищення вагових параметрів якого і накладено на позивача штраф.

Суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову лише на підставі доказів, наданих відповідачем.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом

На підставі наведеного у сукупності, вважаю, що у суду апеляційної інстанції не було підстав для розгляду справи без додатків до позовної заяви та справа безпідставно розглянута лише на підставі доказів, поданих відповідачем.

За наведеного правового регулювання та обставин справи, судове рішення суду апеляційної інстанції не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Також, щодо суті спірних правовідносин вважаю за необхідне зазначити наступне.

Так, постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ № 00004240 від 21.12.2021 року, складеної Державною службою України з безпеки на транспорті, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500 грн. згідно ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у зв`язку з тим, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу VOLVO FH 12.420, ДНЗ НОМЕР_1 , із перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 5,8% (7,025 тон).

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Частиною 2 статті 132-1 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

В оскаржуваній постанові відсутні дані щодо загальної маси транспортного засобу, не визначено, з яких саме допустимих нормативних параметрів, визначених п. 22.5 ПДР, з якого типу ТЗ, виходив відповідач, доходячи висновку про перевищення ТЗ загальної маси на 5,8%.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що загальна маса ТЗ у спірному випадку складає 47,025 т, тобто, більша за максимальну 40 т на 7,025 т, що становить 5,8%.

Водночас, у позовній заяві позивачем вказано, що перевезення вантажу у спірному випадку здійснювалось контейнеровозом, фактична маса якого допускається до 44 т згідно п. 22.5 ПДР.

Доводи позивача щодо здійснення перевезення вантажу у спірному випадку контейнеровозом підтверджується наданими відповідачем матеріалами фотофіксації.

За таких обставин, враховуючи допустиму масу, визначену п. 22.5 ПДР, для контейнеровозів 44 т, з боку позивача відсутній склад адміністративного правопорушення згідно ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме позивачем не допущено перевищення маси ТЗ від 5%, від допустимої маси (44 т).

Крім того, позивач посилалась на те, що ТЗ у спірному випадку не перевищував маси 40 т, що підтверджується товарно-транспортною накладною на перевезення вантажу, свідоцтвом про реєстрацію ТЗ та напівпричепу.

Однак, надані позивачем ТТН, свідоцтва про реєстрацію ТЗ не досліджувались судом апеляційної інстанції та станом на момент прийняття судового рішення суду апеляційної інстанції вказані докази взагалі були відсутні в матеріалах справи.

Таким чином, висновки постанови суду апеляційної інстанції не засновані на дослідженні матеріалів справи, доказів, що становлять предмет доказування.

Повний текст окремої думки складений 03.03.2023 р.

Суддя: Л.П. Шеметенко