Справа № 165/157/23
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 165/157/23
провадження №2-а/165/17/23
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської у складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

з участю секретаря Харук Ю.І.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Жука Ю.Б.,

представника відповідача Коломойця О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жук Ю.Б. звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення №2 від 27 грудня 2022 року про накладення на позивача стягнення у вигляді штрафу в розмірі 800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 13600 грн за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою відповідача від 27 грудня 2022 року №2 на позивача було накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 13600 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП). Вважає, що дана постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Зокрема вказує, що постанова прийнята не уповноваженим органом, наголосивши, що відповідно до вимог ст.276 КУпАП, адміністративними комісіями справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем проживання порушника. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №286196 від 28.10.2022 року, місцем проживання позивача зазначено АДРЕСА_1 , де вона ніколи не проживала, жодних доказів проживання за вказаною адресою позивача у відповідача не було, постійним місцем проживання позивача згідно реєстрації є с.Дорогиничі, Володимирського району Волинської області (Локачинська селищна громада) і відповідно дана справа підвідомча адміністративній комісії при виконавчому комітеті Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області

Стверджує, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, тобто прийнятою без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Всупереч ст. 33 КУпАП, відповідачем при накладенні стягнення на ОСОБА_1 , не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; порушено права позивача, як особи, що притягується до адміністративної відповідальності на участь у процесі прийняття рішення, зокрема: позивач не була належним чином повідомлена про день та час засідання адміністративної комісії відповідача, і відповідно, не могла скористатися правами, визначеними ст.268 КУпАП, в тому числі: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Зазначає, що згідно з вказаною нормою, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Наголошує, що жодних даних про своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи у відповідача не має, крім того від ОСОБА_1 27.12.2022 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із бажанням особи скористатись правом на захист.

Стверджує, що всупереч ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка про розгляд справи ОСОБА_1 вручена не була, і не направлялась на адресу її постійного проживання. Зазначає, що позивача не було повідомлено про місце розгляду справи стосовно неї, чим порушено її права на захист та на участь у розгляді своєї справи, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості висловити свої заперечення по суті справи. Наголошує, що 27.12.2022 ОСОБА_1 подала клопотання про відкладення розгляду з поважних причин, яке було проігнороване відповідачем.

Також вказує, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано фіскального чеку на підтвердження продажу ОСОБА_1 цигарок неповнолітній особі. Свідків вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, у протоколі не вказано.

Вважає, що у відповідача не було достатніх підстав для визнання позивача винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, а тому, на думку представника позивача, оспорювана постанова прийнята відповідачем передчасно, без урахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову, відповідач діяв неправомірно, а відтак вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача Жук Ю.Б., позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просили визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Нововолинської міської ради Володимирського району Волинської області №2 від 27 грудня 2022 року з підстав наведених у позові та стягнути судові витрати по справі, в тому числі на професійну правничу допомогу, докази про розмір та розрахунок яких представник позивача зобов`язався подати протягом п`яти днів.

У судовому засіданні представник відповідача Коломоєць О.К. позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що приймаючи 27.12.2022 постанову №2, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, колегіальний орган діяв в межах своїх повноважень та з метою накладення на позивача стягнення у строки, передбачені ст.38 КУпАП. Наголосив, що адміністративна справа розглянута за місцем проживання ОСОБА_1 , яке вона вказала у протоколі про адміністративне правопорушення, що складений уповноваженою особою та у письмовому поясненні, відібраному по обставинах вчинення правопорушення. Зазначає, що згідно з перевіркою статусу відстеження вручення рекомендованого відправлення, повідомлення про розгляд адміністративної справи, який призначений на 10.00 год. 27.12.2022, направлялось позивачу на дві адреси, зокрема на цю, яка вказана нею у протоколі про адміністративне правопорушення та адресу реєстрації постійного проживання позивача. Причину розбіжності ініціалів одержувача у фіскальних чеках Укрпошти, пояснити в суді не зміг. Стосовно клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, яка призначена на 10.00 год. 27.12.2022 зазначив, що на момент розгляду, до адміністративної комісії уповноваженими особами виконавчого комітету, таке передано не було, внаслідок чого членами комісії було прийнято рішення розглядати справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. З врахуванням наведеного, стосовно результатів розгляду позову, покладається на розсуд суду і просить постановити у справі правосудне рішення. Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП настає за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Відповідно до ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» котра встановлює обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особам, які не досягли 18 років.

Частиною четвертою ст. 15-3 вказаного Закону встановлено, що якщо у продавця пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння виникли сумніви щодо досягнення 18-річного віку покупцем, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові, тютюнові вироби, електронні сигарети, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, пристрої для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, продавець повинен звернутися до такого покупця з вимогою пред`явити паспорт громадянина України або інший документ, що підтверджує його вік.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 15-3 цього ж Закону, у разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння такій особі забороняється.

З дослідженого судом протоколу про адміністративне правопорушення від 28.10.2022 №286196 (а.с.7), вбачається, що ОСОБА_1 28 жовтня 2022 року о 14 годині перебуваючи на робочому місці за адресою: АДРЕСА_2 магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », здійснила продаж тютюнових виробів, а саме сигарет неповнолітньому ОСОБА_2 , 28.04.2005 за 65 гривень.

Із досліджених судом письмових пояснень ОСОБА_1 від 28.10.2022, котрі долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що позивач визнає факт, що перевіряючи документи надані особою на вимогу продавця з метою встановлення віку, не впевнилась у досягненні повноліття особою, якій здійснила продаж сигарет (а.с.3).

З пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, які не спростовані стороною відповідача, встановлено, що особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.156 КУпАП, не було безпосередньо зафіксовано факт продажу ОСОБА_1 цигарок неповнолітній особі, а зроблено такий висновок зі слів неповнолітнього ОСОБА_2 , який курив цигарки і був виявлений працівником поліції.

Оскаржуваною постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Нововолинської міської ради №2 від 27.12.2022 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13600 гривень. Однак у постанові не зазначено, а відтак не встановлено фактичних обставин, при яких було вчинено адміністративне правопорушення, за яке на позивача накладено адміністративне стягнення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Перелік доказів, якими доводиться вина особи у справах про адміністративні правопорушення, визначений ч.1 ст.251 КУпАП.

Відповідно до даної норми, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина 2 ст.156 КУпАП є бланкетною, тому в оскаржуваній постанові адміністративна комісія повинна була б посилатися на норми ч.1 ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", що у оспорюваній постанові відсутнє.

Згідно з пунктом 2 цієї норми, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особам, які не досягли 18 років.

Тобто фактично предметами адміністративного правопорушення, за яке накладено стягнення на позивача, є алкогольні, слабоалкогольні напої, тютюнові вироби, а об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у продажі таких напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Сам по собі продаж товарів в магазині, як оплатна передача майна однією особою у власність іншій особі врегульована законодавчими нормами. Належними доказами реалізації товару можуть слугувати виключно розрахункові документи, що відображають інформацію про здійснену господарську операцію.

ОСОБА_1 працює у підприємця ОСОБА_3 та займає посаду продавець продовольчих товарів, що підтверджується довідкою про доходи (а.с.22), яка надана суду представником позивача і була відсутня на момент прийняття адміністративною комісією оскаржуваної постанови від 27.12.2022. У матеріалах справи, що розглядалась адміністративною комісією, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження реалізації ОСОБА_1 близько 14 години 28 жовтня 2022 року цигарок (касовий чек, накладні або інші документи). Посилання органу, що розглядає справу на одне письмове пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, за відсутності належних і допустимих доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, на думку суду, є недостатнім.

Судом встановлено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності 27.12.2022 зверталася до органу, що розглядає справу з клопотанням про відкладення розгляду на іншу дату з метою надання можливості скористатися правовою допомогою, однак таке було не взято до уваги відповідачем, що свідчить про порушення прав особи, передбачених ст.268 КУпАП, в тому числі права на захист.

При цьому необхідно зазначити, що про дату, час і місце розгляду справи позивач була повідомлена шляхом надіслання поштових відправлень на ім?я одержувача, яке не відповідає анкетним даним позивача, що свідчить про неналежне повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про день, час місце розгляду справи.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а вказав на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, колегіальним органом її не було мотивовано та не дотримано встановленого законом порядку її винесення, при її винесенні не було зібрано відповідні докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, у постанові не вказано обставин правопорушення, крім того адміністративною комісією при виконавчому комітеті Нововолинської міської ради при постановленні постанови було вчинено ряд порушень, зокрема: постанова була складена у відсутності позивача та його захисника, чим порушено право особи на захист, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності належним чином не повідомленою про час та дату розгляду справи та не вирішено клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП нічим не спростовується, при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були дотримані положення КУпАП щодо необхідності з`ясування всіх обставин справи, а тому суд вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, всупереч вищевказаним вимогам законодавства відповідач не довів правомірності винесеної адміністративною комісією виконавчого комітету Нововолинської міської ради постанови.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

При цьому суд враховує, що відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України при обґрунтованості заявлених вимог щодо наявності підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд уповноважений закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому з метою повного відновлення прав позивача, суд вважає необхідним закрити справу про адміністративне правопорушення щодо нього.

Частиною 1статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Дотримуючись вимог ст.139 КАС України, суд вирішив стягнути на користь позивача витрати на сплату судового збору у розмірі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань із виконавчого комітету Нововолинської міської ради. Такий розмір сплаченого судового збору узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17.

На підставі ст.ст. 222, 258, 265-2, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 9, 246, 250, 268, 286 КАС України

вирішив :

Позов задовольнити повністю.

Постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області № 2 від 27 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень , скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з виконавчого комітету Нововолинської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Нововолинський міський суд Волинської області.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук