Справа № 200/5375/22
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року Справа№200/5375/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 79 від 13.12.2021 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах прокурора, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України Про прокуратуру №1697-УІІ, строк навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 01 серпня 2006 року по 16 липня 2007 року, як військову службу, а також половину строку навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.2002 року,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 08 квітня 2015 року по 06 липня 2015 року, з 22 серпня 2015 року по 30 квітня 2018 року та період безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів з 01 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби, виходячи з розміру 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці відповідно до положень частин другої, третьої та четвертої статті 86 Закону України Про Прокуратуру від 14.10.2014 № 1697,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 грудня 2021 року щодо призначення пенсії за вислугу років згідно зі статтею 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.12.2021 позивачем до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області було подано заяву про призначення пенсії за вислугою років. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 79 від 13.12.2021 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII. Згідно рішення відповідача від 13.12.2021 № 79 стаж за вислугу років складає 15 років 03 місяці 9 днів, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 10 років 04 місяці 4 дні.

Позивач вважає зазначене вище рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його конституційні права, у зв`язку з чим змушений був звернутися до суду за захистом свої прав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/5375/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У строк, встановлений судом, через відділ документообігу та архівної роботи суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що за результатом розгляду документів доданих до заяви до стажу роботи на посадах прокурорів не зараховано період навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.2022, оскільки не зазначено, що форма навчання денна. Також не додано довідку про грошове утримання за період з 01.08.2006 по 16.09.2007. Оскільки, з врахуванням наданих документів, вислуга років ОСОБА_1 становить 15 років 3 місяці 9 днів, в тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 10 років 4 місяці 4 дні, управлінням було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону №1697 у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідної вислуги років та стажу роботи на посадах прокурорів.

Відповідач вважає, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, та управлінням вчинено дії згідно вимог законодавства України діючого на час виникнення спірних правовідносин.

На підставі зазначеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Бердичівським МРВ УМВС України в Житомирській області 25 травня 2001 року), фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 на підставі договору оренди нерухомості №23-11-2015 від 23.11.2015, укладеному з власником указаного житлового приміщення, про що зазначено у довідці, виданій Головою ОСББ «Піщаного 1».

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 , виданого Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України, 23 жовтня 2015 року.

У трудовій книжці позивача серія НОМЕР_4 від 16 серпня 2012 року містяться наступні записи щодо спірних періодів:

- з 01.08.2006 по 18.06.2007 курсант військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України ім.Я.Мудрого;

- з 18.06.2007 по 03.07.2011 проходив службу в Збройних Силах України на офіцерських посадах;

- з 04.07.2011 по 14.08.2012 проходив службу на прокурорсько-слідчих посадах в органах військової прокуратури;

- з 15.08.2012 по 08.07.2013 на посаді слідчого Полтавської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України;

- з 09.07.2013 по 31.08.2014 на посаді старшого прокурора Полтавської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України;

- з 01.09.2014 по 27.11.2014 на посаді старшого прокурора військової прокуратури Полтавського гарнізону Центрального регіону України на умовах строкового трудового договору;

- з 28.11.2014 по 29.01.2015 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності слідчого управління військової прокуратури Центрального регіону України на умовах строкового трудового договору;

- з 30.01.2015 по 10.09.2020 проходив військову службу в органах військової прокуратури на прокурорських посадах;

- з 11.09.2020 по 15.10.2020 на посаді прокурора відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при проведенні оперативно-розшукової діяльності управління організації процесуального керівництва, нагляду за виконанням судових рішень та при проведенні оперативно-розшукової діяльності;

- з 16.10.2020 по даний час на посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при проведенні оперативно-розшукової діяльності управління організації процесуального керівництва, нагляду за виконанням судових рішень та при проведенні оперативно-розшукової діяльності.

Відповідно до довідки Спеціалізованої прокуратури у військовій сфері об`єднаних сил від 4 листопада 2021 року №493, ОСОБА_1 , працював на посаді прокурора відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при проведенні оперативно-розшукової діяльності управління організації процесуального керівництва, нагляду за виконанням судових рішень та при проведенні оперативно-розшукової діяльності з 11.09.2020 по 15.09.2020, з 16 жовтня 2020 року по теперішній час працює на посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при проведенні оперативно-розшукової діяльності управління організації процесуального керівництва, нагляду за виконанням судових рішень та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Спеціалізованої прокуратури у військовій сфері об`єднаних сил.

Згідно довідки про складові заробітної плати/грошового забезпечення від 19.11.2021 №14-423 вих-21 виданої Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, ОСОБА_1 працює у Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил на посаді начальника відділу процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при проведенні оперативно-розшукової діяльності, заробітна плата/грошове забезпечення станом на 01 листопада 2021 року становить: посадовий оклад - 46 080,00 грн., надбавка за вислугу років 11 520,00 грн., усього 57 600,00 грн.

Наказом Військової прокуратури об`єднаних сил від 16 березня 2020 року № 215к оголошено вислугу років, включаючи пільгову вислугу років позивачу станом на 01 березня 2020 року. Так відповідно до списку до наказу вислуга років позивача склала 25 років 1 місяць 5 днів (пільгова вислуга 9 років 6 місяців 20 днів).

Наказом Військової прокуратури об`єднаних сил від 10 вересня 2020 року № 587к оголошено вислугу років, включаючи пільгову вислугу років позивачу станом на 01 вересня 2020 року. Так відповідно до списку до наказу вислуга років позивача склала 26 років 7 місяців 5 днів (пільгова вислуга 10 років 6 місяців 20 днів).

Як вбачається з Додатку до диплому про вищу освіту НОМЕР_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив навчання (дата вступу 2002 рік, дата випуску 2007 рік) у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, з терміном навчання 4 роки 10 місяців, за формою навчання - «з відривом від виробництва» та отримав диплом «Спеціаліста» серії МО № 13632067 від 18.06.2007, за спеціалізацією «Право/правознавство прокурсько-слідча».

Відповідно до довідки начальника Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 19.11.2021 року №541154, ОСОБА_1 , 1985 року народження, дійсно з 1 серпня 2006 року по 16 липня 2007 року навчався на Військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого на посаді курсанта. 17 липня 2007 року вибув до військової частини НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби.

Згідно витягу з Наказу начальника Військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого (по стройовій частині) від 28.07.2006 №81, ОСОБА_1 , зараховано до списків особового складу факультету та поставлено на всі види забезпечення по курсантській нормі з 1 серпня 2006 року, присвоєно військове звання «рядовий» і призначено на посаду курсанта.

Згідно витягу з Наказу начальника Військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого (по стройовій частині) від 18.06.2007 року №72, ОСОБА_1 , з 18 червня цього року знято з усіх видів забезпечення та відповідно до Наказу Міністра оборони України від 18 червня 2007 року №561 направлено для подальшого проходження служби згідно із призначенням, виключено зі списків особового складу факультету з 17 липня 2007 року.

У довідці Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 09.02.2022 року №183 зазначено про неможливість надання довідки про доходи ОСОБА_1 , який навчався на військово-юридичному факультеті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого у період з 01.08.2006 по 18.06.2007, у зв`язку з тим, що відомості про нарахування грошового забезпечення курсантам згідно наказу МОУ від 28.08.2019 №474, зберігаються 3 роки.

У довідці від 08 листопада 2021 року №497 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданої Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил зазначено про те, що ОСОБА_1 дійсно з 08.04.2015 по 06.07.2015, з 22.08.2015 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежного суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції відповідно на посадах заступника військового прокурора 33 військової прокуратури Південного регіону України, прокурором відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності слідчого управління військової прокуратури сил антитерористичної операції.

ІНФОРМАЦІЯ_2 довідкою від 12.11.2021 року №452 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України підтвердив, що ОСОБА_1 дійсно з 08.04.2015 по 06.07.2015, з 22.08.2015 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції відповідно на посадах заступника військового прокурора 33 військової прокуратури Південного регіону України, прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності слідчого управління.

У довідці від 08 листопада 2021 року №498 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, виданої Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил зазначено про те, що ОСОБА_1 дійсно в період з 1 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 довідкою від 12.11.2021 року №453 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення підтвердив, що ОСОБА_1 дійсно в період з 1 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Як зазначає позивач, та не заперечує відповідач, 08.12.2021 року ОСОБА_1 , перебуваючи на роботі в органах прокуратури, звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області з заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до положень ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Заява позивача про призначення пенсії від 08.12.2021 року була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, за результатом якої прийнято рішення від 13.12.2021 року №79 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Рішення про відмову в призначенні пенсії мотивоване тим, що за результатом розгляду документів доданих до заяви до стажу роботи на посадах прокурорів не зараховано період навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.2002 року, оскільки не зазначено, що форма навчання денна. Також необхідно надати довідку про грошове утримання за період з 01.08.2006 по 18.06.2007 року. За наданими документами вислуга років становить 15 років 3 місяці 9 днів, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 10 років 4 місяці 4 дні. Також, у рішенні зазначено, що заявник продовжує працювати. Враховуючи означене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку із відсутністю на день звернення необхідної вислуги років та стажу роботи на посадах прокурорів.

Як вбачається з розрахунку стажу, наданого відповідачем на виконання ухвали суду від 13 лютого 2023 року, відповідачем не зараховано періоди військової служби позивача з 08.04.2015 по 06.07.2015, з 22.08.2015 по 30.04.2018 та з 1 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року в кратному обчисленні.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру», позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі Закон №1697).

Відносини з приводу соціального захисту прокурорів врегульовані приписами Розділу IX Закону № 1697-VII.

Відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина другої статті 86 Закону № 1697-VII).

Частиною 8 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які, в тому числі, безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури.

Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (частина 13 статті 86 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до статті 15 Закону №1697-VII прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

У відповідності до частини 6 статті 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Частиною 8 статті 86 Закону №1697-VII визначено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які, в тому числі, безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури.

З аналізу вищенаведених норм випливає, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку, за наявності на день звернення з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. При цьому, до вислуги років, що дає право на пенсію зараховується: військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

В частині вимог позивача щодо зарахування періоду навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.2002 року до стажу роботи на посадах прокурорів, суд виходить з такого.

Судом досліджено поданий позивачем диплом спеціаліста виданий 18 червня 2007 року та додаток до диплому про вищу освіту НОМЕР_5 , відповідно до якого позивач проходив навчання (дата вступу 2002 рік, дата випуску 2007 рік) у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, з терміном навчання 4 роки 10 місяців, за формою навчання - «з відривом від виробництва» та отримав диплом «Спеціаліста» серії МО № 13632067 від 18.06.2007, та здобув кваліфікацію «юриста», офіцера військового управління тактичного рівня.

Водночас, суд зазначає, що пунктом 6 Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 2 червня 1993 р. № 161 (наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства освіти і науки № 1310 ( z1485-14 ) від 13.11.2014) визначено форми навчання.

Відповідно до п.п.6.1 пункту 6 Положення, навчання у вищих навчальних закладах здійснюється за такими формами: денна (стаціонарна); вечірня; заочна (дистанційна); екстернат. Можливе поєднання різних форм навчання.

Підпункти 6.2 та 6.3 пункту 6 Положення визначають, що денна (стаціонарна) форма навчання є основною формою здобуття певного рівня освіти або кваліфікації з відривом від виробництва. Організація навчального процесу на денній (стаціонарній) формі навчання здійснюється вищим навчальним закладом згідно з державними стандартами освіти і даним Положенням. Вечірня і заочна (дистанційна) форми навчання є формами здобуття певного рівня освіти або кваліфікації без відриву від виробництва. Організація навчального процесу на вечірній і заочній (дистанційній) формах навчання здійснюється вищим навчальним закладом згідно з державними стандартами освіти і даним Положенням з урахуванням передбачених чинним законодавством пільг для осіб, які поєднують роботу з навчанням.

В контексті викладеного, суд зазначає, що денна (стаціонарна) форма навчання є основною формою здобуття певного рівня освіти або кваліфікації і передбачає таке навчання як з відривом від виробництва.

Вечірня і заочна (дистанційна) форми навчання є формами здобуття певного рівня освіти або кваліфікації і надає право здобувачеві здійснювати таке навчання без відриву від виробництва.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки позивач навчався у вищому навчальному закладі з відривом від виробництвом, а саме на денній формі навчання, тому слід зарахувати до вислуги років, що дає право на пенсію у відповідності до частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII половину строку навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.2002 року.

Разом з тим, як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_4 від 16 серпня 2012 року, після закінчення навчання позивач проходив службу в Збройних Силах України на офіцерських посадах з 18.06.2007 по 03.07.2011.

Відповідно до послужного списку у період з 18.06.2007 року по 19.05.2008 року позивач закінчив військово-юридичний факультет Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого за спеціальністю - 7.060101 «Правознавство» та здобув кваліфікацію «юриста», офіцера військового управління тактичного рівня ВОС-850100, 850200, 850300. Призначений юрисконсультом 93 окремого лінійно-вузлового полку зв`язку 8 армійського корпусу Сухопутних військ ЗС України.

При цьому, суд звертає увагу, що аналіз наведених вище норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття «вислуги років, що дає право на пенсію» і «стажу роботи на прокурорських посадах». При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. У той же час, до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, освітні, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Тобто, за вищенаведених положень Закону №1697-VII, половина строку навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, зараховується саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відноситься до спеціального стажу - стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначена статтею 15 цього Закону.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для зарахування половини строку навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.2002 року до стажу роботи на посадах прокурорів.

Щодо зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи на посадах прокурора, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України Про прокуратуру №1697-VІІ, строк навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 01 серпня 2006 року по 16 липня 2007 року, як військову службу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 3 статті 1 вказаного Закону визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною шостої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Таким чином, приписами чинного Законодавства визначено, що військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) є одним із видів військової служби.

Частиною 11 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що кожен громадянин України, вперше вступаючи на військову службу до Збройних Сил України, особисто складає Військову присягу на вірність Українському народу і скріплює її власноручним підписом. Іноземець або особа без громадянства, який (яка) вперше приймається на військову службу до Збройних Сил України, бере офіційне зобов`язання неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати обов`язки військової служби.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зазначено, що навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції чинній станом на дату зарахування позивача на військово-юридичний факультет Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого) військову підготовку студентів вищих навчальних закладів (денної форми навчання) за програмою офіцерів запасу проходять громадяни віком до 25 років, придатні до військової служби за станом здоров`я та морально-діловими якостями.

Військова підготовка студентів вищих навчальних закладів за програмою офіцерів запасу, крім вищих медичних навчальних закладів, проводиться на добровільних засадах, є одним з основних видів навчання і включається до визначеної державою складової освіти вищих навчальних закладів як самостійний розділ.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції чинній станом на дату зарахування позивача на військово-юридичний факультет Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого) студентам, які пройшли повний курс військової підготовки за програмою офіцерів запасу, склали встановлені іспити і атестовані до офіцерського складу, після закінчення вищого навчального закладу присвоюється відповідне первинне військове звання офіцера запасу.

Згідно з частиною 1 статті 61 Закону України «Про вищу освіту» особами, які навчаються у закладах вищої освіти, є: 1) здобувачі вищої освіти; 2) інші особи, які навчаються у закладах вищої освіти.

Відповідно до частини 2 вказаної статті здобувачами вищої освіти є:

1) студент - особа, зарахована до закладу вищої освіти з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра;

2) курсант - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого військового навчального закладу (закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання), військового інституту як підрозділу закладу вищої освіти і навчається з метою здобуття вищої освіти за певним ступенем та якій присвоєно військове звання рядового, сержантського і старшинського складу або спеціальне звання рядового, молодшого начальницького складу або таке звання вона мала під час вступу на навчання. Статус курсанта може надаватися окремим категоріям осіб, які навчаються у невійськових закладах вищої освіти, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого військового навчального закладу (закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання) з метою здобуття вищої освіти і має військове звання офіцерського складу або відповідне спеціальне звання середнього чи старшого начальницького складу, має статус слухача вищого військового навчального закладу (закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання).

Водночас, як вже вказано початком проходження військової служби вважається: день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які добровільно вступають на військову службу, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Згідно витягу з Наказу начальника Військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого (по стройовій частині) від 28.07.2006 №81, ОСОБА_1 , зараховано до списків особового складу факультету та поставлено на всі види забезпечення по курсантській нормі з 1 серпня 2006 року, присвоєно військове звання «рядовий» і призначено на посаду курсанта.

Згідно витягу з Наказу начальника Військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого (по стройовій частині) від 18.06.2007 року №72, ОСОБА_1 з 18 червня цього року знято з усіх видів забезпечення та вважати таким, що відбув у щорічну чергову відпустку за 2007 рік -30 днів, та відповідно до Наказу Міністра оборони України від 18 червня 2007 року №561 направлено для подальшого проходження служби згідно із призначенням, виключено зі списків особового складу факультету з 17 липня 2007 року.

Згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 16 серпня 2012 року позивач з 01.08.2006 по 18.06.2007 навчався на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім.Я.Мудрого, на посаді курсанта.

Відповідно до довідки начальника Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 19.11.2021 року №541154, ОСОБА_1 , 1985 року народження, дійсно з 1 серпня 2006 року по 16 липня 2007 року навчався на Військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого на посаді курсанта. 17 липня 2007 року вибув до військової частини НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби.

Як встановлено судом, позивача виключено зі списків особового складу факультету з 17 липня 2007 року, про що зазначено у витязі з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 18.06.2007 року №72.

Таким чином, враховуючи приписи частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІ, днем закінчення проходження позивачем військової служби на посаді курсанта вважається 17 липня 2007 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивач з 01.08.2006 року по 16.07.2007 року навчався на Військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого на посаді курсанта.

Отже, час навчання позивача прирівнюється до проходження військової служби за період з 01.08.2006 по 16.07.2007 та як наслідок, такий стаж повинен бути зарахований повністю до вислуги років.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку стажу позивача, відповідачем зараховано позивачу до вислуги років період з 01.08.2006 року по 18.06.2007.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачу слід зарахувати до вислуги років, що дає право на пенсію у відповідності до частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII строк навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 19 червня 2007 року по 16 липня 2007 року.

Щодо зарахування спірного періоду до стажу роботи на посадах прокурора, суд зазначає наступне.

Як вбачається з витягу з послужного списку по особовій справі позивача, у період з 18.06.2007 року по 19.05.2008 року позивач закінчив військово-юридичний факультет Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого за спеціальністю - 7.060101 «Правознавство» та здобув кваліфікацію «юриста», офіцера військового управління тактичного рівня ВОС-850100, 850200, 850300. Призначений юрисконсультом 93 окремого лінійно-вузлового полку зв`язку 8 армійського корпусу Сухопутних військ ЗС України.

Згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 16 серпня 2012 року позивач з 18.06.2007 по 03.07.2011 проходив службу в Збройних Силах України на офіцерських посадах.

Водночас, у військовому квитку позивача cерії НОМЕР_7 , виданому 22.01.2021, містяться наступні записи: курсант з 01.08.2006 по 18.06.2007, юрисконсульт з 18.06.2007 по 19.05.2008, помічник ком.полку з правової роботи - з 19.05.2008 по 24.06.2011, з 24.06.2011 по 04.07.2011 у розпорядженні Генеральної прокуратури України, з 04.07.2011 по 14.08.2012 помічник військового прокурора.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що строк навчання позивача на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 19 червня 2007 року по 16 липня 2007 року може бути включено лише до вислуги років, але ніяк не до роботи на посадах прокурорів, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо наявності підстав для зарахування до вислуги років позивача періоду його військової служби в кратному обчисленні суд зазначає таке.

Як вбачається з розрахунку стажу, відповідачем не зараховано періоди військової служби позивача з 08.04.2015 по 06.07.2015, з 22.08.2015 по 30.04.2018 та з 1 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року в кратному обчисленні.

При цьому, розрахунок стажу містить інформацію, що відповідачем віднесено періоди роботи позивача з 08.04.2015 по 06.07.2015, з 22.08.2015 по 30.04.2018 та з 1 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року до професії: Прокурори/слідчий склад.

У трудовій книжці позивача серія НОМЕР_4 від 16 серпня 2012 року містяться наступні записи щодо спірних періодів:

- з 30.01.2015 по 10.09.2020 позивач проходив військову службу в органах військової прокуратури на прокурорських посадах.

Згідно довідки від 08 листопада 2021 року №497 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданої Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, ОСОБА_1 дійсно з 08.04.2015 по 06.07.2015, з 22.08.2015 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежного суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції відповідно на посадах заступника військового прокурора 33 військової прокуратури Південного регіону України, прокурором відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності слідчого управління військової прокуратури сил антитерористичної операції.

ІНФОРМАЦІЯ_2 довідкою від 12.11.2021 року №452 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України підтвердив, що ОСОБА_1 дійсно з 08.04.2015 по 06.07.2015, з 22.08.2015 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції відповідно на посадах заступника військового прокурора 33 військової прокуратури Південного регіону України, прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності слідчого управління.

Згідно довідки від 08 листопада 2021 року №498 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, виданої Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, ОСОБА_1 дійсно в період з 1 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 довідкою від 12.11.2021 року №453 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення підтвердив, що ОСОБА_1 дійсно в період з 1 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_3 , виданого Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України, 23 жовтня 2015 року, позивач має статус учасника бойових дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII Про прокуратуру, у редакції чинній до 25.09.2019, військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України "Про прокуратуру" і проходять військову службу відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

З 25.09.2019 Частину четверту статті 27 виключено на підставі Закону України № 113-IX від 19.09.2019 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури.

Відповідно до ч. 4 ст. 83 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII Про прокуратуру, у редакції чинній до 25.09.2019, на військовослужбовців військової прокуратури поширюються усі передбачені Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії.

З 25.09.2019 частину четверту статті 83 виключено на підставі Закону України № 113-IX від 19.09.2019 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури.

Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011-XII), у редакції Закону № 683-VIII від 15.09.2015, установлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

З наведеного випливає, що військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом № 1697-VII, разом з тим вони проходять військову службу і користувалися соціальними і правовими гарантіями, передбаченими, зокрема Законом № 2011-XII.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 8 Закон № 2011-XII не містить застережень, що ці правила щодо часу проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період враховуються лише для призначення певного виду пенсії, зокрема, що призначаються на підставі Закону України 9 квітня 1992 року № 2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

В абзаці третьому п. 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону України № 113-IX від 19.09.2019 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури зазначено, що за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, положеннями Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено зарахування періоду перебування на військовій службі до їх страхового стажу, стажу роботи та стажу роботи за спеціальністю.

Водночас, статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27 червня 2018 року у справі №750/9775/16-а, визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14 серпня 2014 року, передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

При цьому, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а вказав, що можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Висновок щодо зарахування вислуги років під час участі в антитерористичній операції, яку брала особа на час роботи в органах прокуратури, на пільгових умовах, тобто, один місяць служби за три місяці, викладено в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі №363/4080/16-а.

Також, слід наголосити, що положення Закону України «Про прокуратуру» у відповідній редакції не містять обмежень щодо зарахування до загальної вислуги років періодів вислуги державної служби (зокрема військової) на пільгових умовах.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано спірні періоди у пільговому обчисленні до вислуги років та є наявні підстави для зарахування цих періодів у пільговому обчисленні до спеціального стажу для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

При вирішені цього спору суд керується ч. 2 ст. 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій "прийняття рішень, вчинення (не вчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України"

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 79 від 13.12.2021 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні правовідносини, суд вважає за належне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 79 від 13.12.2021 про відмову в призначенні пенсії позивачу за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08 грудня 2021 року про призначення пенсії за вислугу років згідно зі статтею 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII та зарахувати до вислуги років, що дає право на пенсію у відповідності до частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII половину строку навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.2002 року, строку навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 19 червня 2007 року по 16 липня 2007 року та зарахувати до вислуги років та до стажу роботи на посадах прокурорів, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до ст.86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 08 квітня 2015 року по 06 липня 2015 року, з 22 серпня 2015 року по 30 квітня 2018 року та період безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів з 01 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року, з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до вислуги років позивача періоду його військової служби в кратному обчисленні, виходячи з розміру 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці відповідно до положень частин другої, третьої та четвертої статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697, суд зазначає наступне.

Статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Захист права є реакцією особи на його порушення, що за своїм змістом означає необґрунтовану заборону на реалізацію права або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Ключовим правовим питанням у даній справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно питання щодо відсоткового розміру такої пенсії позивача та складових грошового забезпечення, з яких вона обчислюється, є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на призначення пенсії.

Суд зауважує, що спору щодо відсоткового розміру такої пенсії позивача та складових грошового забезпечення, з яких вона обчислюється на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало, а тому такі вимоги є передчасними.

Відповідно до норм частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Таким чином, судовий збір у розмірі 744,30 грн.(75%) підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 79 від 13.12.2021 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, юридична адреса: 58002, м.Чернівці, площа Центральна, буд.3) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 ) від 08 грудня 2021 року про призначення пенсії за вислугу років згідно зі статтею 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, юридична адреса: 58002, м.Чернівці, площа Центральна, буд.3) зарахувати ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 ) до вислуги років, що дає право на пенсію у відповідності до частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII половину строку навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.2002 року, строку навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 19 червня 2007 року по 16 липня 2007 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, юридична адреса: 58002, м.Чернівці, площа Центральна, буд.3) зарахувати ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 ) до вислуги років та до стажу роботи на посадах прокурорів, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до ст.86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 08 квітня 2015 року по 06 липня 2015 року, з 22 серпня 2015 року по 30 квітня 2018 року та період безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів з 01 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року, з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, юридична адреса: 58002, м.Чернівці, площа Центральна, буд.3) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 744 (сімсот сорок чотири гривні) 40 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 07 березня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.В. Кочанова