Справа № 752/18047/22
Суддя: Кордюкова Ж. І.
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/752/134/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 29.11.2022 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за порушення п. 8.7.3(е) Правил дорожнього руху, про що винесено постанову серії ЕАР №6227367.

Його було притягнуто до відповідальності за те, що він керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz GLE 550Е, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вулиць Скоропадського і Басейної на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3(е) Правил дорожнього руху.

Вважає, що накладення адміністративного стягнення є незаконним, оскільки відсутні докази порушення ним Правил дорожнього руху. Відомості зазначені поліцейським в постанові про факт фіксації з автомобільного реєстратора службового автомобіля керування ним автомобілем Mersedes-Benz GLE 550Е, номерний знак НОМЕР_1 , на смузі руху, яка не дозволяла здійснювати проїзд перехрестя вулиць Скоропадського і Басейної не відповідають дійсності. У відповідача відсутні докази, які дозволяють встановити марку транспортного засобу, його реєстраційний номер, місце і час, коли на думку, поліцейського, вчинене правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП.

Він не здійснював проїзд перехрестя, а здійснював поворот направо на дозвільний зелений сигнал світлофору з вулиці Скоропадського на вулицю Басейну у щільному потоці інших транспортних засобів, які рухались у попутному напрямку.

Під час розгляду справи він подав п`ять клопотань, у тому числі щодо забезпечення участі адвоката та здійснення кваліфікованої правової допомоги, проте жодне з клопотань не було задоволене.

Зазначене свідчить про те, що постанова серії ЕАР №6227367 від 29.11.2022 винесена з порушенням його прав та норм чинного законодавства, а тому є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Просив суд:

визнати протиправними дії інспектора поліції роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Степаненко Катерини Анатоліївни щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6227367 від 29.11.2022

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6227367 від 29.11.2022;

закрити справу про адміністративне правопорушення;

стягнути судові витрати.

19.12.2022 судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в якій встановлено строк для подачі відзиву відповідачем до 20.01.2023.

20.01.2023 розгляд справи було відкладено на 09.02.2023 через екстрені відключення електроенергії у Голосіївському районному суді міста Києва, через що сторони не були завчасно повідомлені про дату розгляду справи.

20.01.2023 відповідач отримав копію позову з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі.

30.01.2023 відповідач направив відзив на позовну заяву, який приймається судом. У відзиві представник відповідача Пєлєшенко Д.Р. заперечувала проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтувала тим, що під час патрулювання Печерського району м. Києва на перехресті вулиць Скоропадського і Басейної було виявлено порушення Правил дорожнього руху автомобілем Mersedes-Benz GLE 550Е, номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору. Інспектором було прийнято рішення зупинити транспортний засіб і притягнути водія до відповідальності.

До відзиву додається відео, на якому зафіксовано, що режим роботи світлофора та проїзд позивачем перехрестя зі смуги, яка вказує напрямок ліворуч, на червоний сигнал світлофора.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, постанову було винесено у присутності позивача з роз`ясненням його прав.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 заявив декілька клопотань, зокрема, про залучення адвоката. Проте поліцейським не було унеможливлено його право на правову допомогу. Працівник поліції не має обов`язку забезпечувати позивача правовою допомогою. Можливість реалізації своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо передбачена шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. Поліцейські не зобов`язані мати при собі офіційне видання КУпАП для надання водію на його вимогу.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначила, що вони повинні відповідати вимогам реальності, необхідності та розумності їх розміру.

Справи з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень розглядаються в спрощеному позовному провадженні. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене рішення, розмір гонорару, який є нерозмірним з огляду на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо. Витрати мають бути підтверджені документально актами. Враховуючи, що справа розглядається судом без виклику сторін, предметом оскарження є постанова про накладення штрафу в розмірі 510 грн., враховуючи значення справи для сторін, відсутні підстави для стягнення на користь позивача витрат в розмірі 4100 грн.

До правової допомоги не відноситься вивчення даних для складання позову і узгодження правової позиції, тому такі послуги не можуть братись судом до уваги. Сума гонорару, визначена адвокатом, є завищеною та не відповідає затраченому часу та складності ситуації. В матеріалах позовної заяви відсутній ордер або довіреність, які підтверджують повноваження адвоката.

Просила відмовити в задоволенні позову.

Сторона позивача надала відповідь на відзив, в якому наполягала на задоволенні позову. Зазначила, що відсутні докази факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. В п.7 оскаржуваної постанови зазначено, що до неї додається відеозапис з боді-камери БК472977 і клопотання позивача, проте до відзиву доданий диск з відеозаписом, зробленим стаціонарною камерою, розташованою на світловій опорі.

Обставини порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху мають бути підтверджені певними засобами доказування і не можуть підтверджуватись іншими. Наданий відповідачем відеозапис є електронним доказом, у відзиві не зазначено його походження, доказів належності оригіналу цього запису відповідачу не надано, а відтак він є недопустимим доказом.

Участь захисника під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення не була дотримана.

Витрати на правничу допомогу є обґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

29.11.2022 інспектором поліції роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Степаненко Катериною Анатоліївною було винесено постанову серії ЕАР №6227367 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz GLE 550Е, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вулиць Скоропадського і Басейної на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3(е) Правил дорожнього руху.

29.11.2022 ОСОБА_1 склав письмові клопотання про надання офіційного видання КУпАП для ознайомлення, про роз`яснення порушення, що передбачено КУпАП, оскільки у нього відсутній інтернет та про забезпечення під час розгляду справи захисника за рахунок держави.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п. 8.7.3(е) Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 (далі Інструкція).

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, частина друга статті 44-3, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП без складання відповідного протоколу відповідає вимогам ст.ст.222, 258 КУпАП та Інструкції.

Позивач у позовній заяві заперечує факт скоєння ним адміністративного правопорушення.

Відповідно до підпункту 4, 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580) поліція може застосовувати такі превентивні заходи як зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до частини 2 статті 31 Закону №580 під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону №580 поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження правомірності прийнятого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідач надав суду відеозапис.

Зазначений відеозапис приймається судом в якості доказу з урахуванням приписів ст. 72 КАС України, оскільки доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Також суд відзначає, що аналогічна норма закріплена у ст. 251 КУпАП, яка дохволяє використувати як доказ відеозаписи, зроблені працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначене свідчить про незмістовність доводів сторони позивача, викладених у відповіді на відзив, щодо недопустимості доказів, поданих відповідачем.

На відеозаписі зафіксовано автомобіль Mersedes-Benz білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який на перехресті вулиць Скоропадського і Басейної в потоці інших траснпортних засобів повернув направо, за цим автомобілем їхав автомобіль поліцейських.

З наданого відеозапису неможливо встановити, з якої полоси руху здійснив поворот праворуч позивач. При цьому на фотографіях та відеозаписі зафіксовано, що перехрестя вулиць Скоропадського і Басейної містить інформаційно-вказівні знаки та чотири полоси руху з горизонтальною розміткою, яка показує дозволені напрямки руху по смугах на перехресті, з яких рух по двом полосам на перехресті можливий тільки праворуч, а по іншим двом тільки ліворуч.

Відповідачем не було надано відеозапису, зробленого реєстратором зі службового автомобіля або боді-камерою, на якому було зафіксовано, по якій саме полосі рухався ОСОБА_1 і яким саме сигнал світлофору повинен був керуватись.

Аналізуючи наданий доказ за своїм внутрішнім переконанням, суд не може достовірно встановити, що дійсно ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7.3(е) Правил дорожнього руху та проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора.

При цьому з наданих позивачем ОСОБА_1 копій клопотань від 29.11.2022 встановлено, що він двічі просив про надання офіційного видання КУпАП для ознайомлення, про забезпечення під час розгляду справи захисника за рахунок держави, оскільки він є пенсіонером, та про відкладення розгляду справи.

Суд вважає, що клопотання позивача про надання офіційного видання КУпАП для ознайомлення є явно необґрунтованим, оскільки норми КУпАП не передбачають обов`язку поліцейських надавати порушнику офіційні видання нормативно-правових актів для ознайомлення та роз`яснювати їх зміст.

Щодо клопотання решти клопотань суд відзначає, що відповідач не надав доказів того, що ці клопотання були розглянуті і як саме. Зазначене, на думку суду, дає підстави для висновку про порушення прав позивача під час розгляду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин з урахуванням приписів п.3 ч. 3 ст.286 КАС України суд вважає, що вимога визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6227367 від 29.11.2022, підлягає задоволенню.

Оскільки під час розгляду справи судом не було встановлено у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності, а відповідачем жодного доказу на підтвердження цього (як на правомірність прийнятого рішення) надано не було, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, що має наслідком задоволення вимоги закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому суд вважає необґрунтованою вимогу позивача визнати протиправними дії інспектора поліції роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Степаненко Катерини Анатоліївни щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6227367 від 29.11.2022, виходячи з наступного.

Посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі порушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дії поліцейського патрульної поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, у разі такого виявлення, передбачені КУпАП, Законом №580, Інструкцією №1395, що має наслідком прийняття відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення. Тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.7 ст.139 КАС України).

Частинами 3, 4 ст.134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст.134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.135 КАС України).

З аналізу положень ст.134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Згідно із п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

01.12.2022 між позивачем та адвокатом Чорною О.О. укладено договір, відповідно до якого остання зобов`язалась, зокрема, представляти інтереси клієнта у судах з усіма правами, наданими позивачу, а позивач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги адвоката.

Сторонами договору від 01.12.2022 затверджено розрахунок витрат ОСОБА_1 у адміністративній справі в розмірі 4100 грн., яку позивач сплатив згідно з квитанцією від 01.12.2022.

Також сторонами затверджено розрахунок витрат ОСОБА_1 у адміністративній справі в розмірі 1000 грн., яку позивач сплатив згідно з квитанцією від 07.02.2023.

Оцінюючи надані докази на підтвердження заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, суд прийшов до висновку, що розмір цих витрат є недоведеним.

Так, з аналізу договору від 01.12.2022 встановлено, що він не містить порядку та розміру визначення вартості наданих адвокатом послуг (гонорару), порядку їх сплати.

Суд вважає, що сам по собі розрахунок про надану правову допомогу від 01.12.2022 та від 07.02.2023 не є належним доказом переліку послуг, оскільки сторони в договорі не обумовили конкретний перелік послуг, які надає адвокат, а лише навели перелік прав, які має учасник справи.

З урахуванням наведеного суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 496,20 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які документально підтверджені, а у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5100 грн. слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2,9-11, 14, 72-77, 139, 229, 241-247, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6227367 від 29.11.2022 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції м. Києва на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 496,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в Шостому апеляційному адміністративному суді шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Чорна Олена Олексіївна, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9.

Суддя Ж. І. Кордюкова