Справа № 380/16903/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року

справа №380/16903/22

провадження № П/380/17037/22

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Чаплик І. Д. розглянув у письмовому провадженні в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ), в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в перерахунку пенсії від 25.10.2022 №64 ОСОБА_1 (РНОКГШ НОМЕР_1 ) в проведенні перерахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та не зарахування при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби у Збройних силах СРСР з 17 травня 1978 року по 16 червня 1980 року 2 роки 1 місяць; половину періоду навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. І. Франка з 25 серпня 1980 року по 27 червня 1985 року 2 роки 5 місяців 1 день;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (), починаючи з 25.10.2022 року, здійснити перерахунок та виплату з урахуванням виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКГШ НОМЕР_1 ) у розмірі 86 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби у Збройних силах СРСР з 17 травня 1978 року по 16 червня 1980 року - 2 роки 1 місяць та половину періоду навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. 1. Франка з 25 серпня 1980 року по 27 червня 1985 року - 2 роки 5 місяців 1 день.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення відповідача про відмову у перерахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним, оскільки до відповідного стажу роботи на посаді судді за умови роботи на посаді судді не менше 10 років повинні включатись половина строку навчання за денною формою навчання на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. Відтак, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду Сасевича О.М. від 30.11.2022 відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі без повідомлення сторін.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду Сасевича О.М. від 29.12.2022 залучено Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ) до участі в справі як другого відповідача.

Згідно із ч.9 ст.31 Кодексу адміністративного судочинства України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату Львівського окружного адміністративного суду №29/р від 17.01.2023 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справ» та відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв`язку з обранням ОСОБА_2 членом Вищої ради правосуддя на ХІХ позачерговому з`їзді суддів України проведено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Після автоматизованого розподілу для розгляду цієї справи визначено суддю Чаплик І.Д.

Згідно з ч.2 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Ухвалою від 19 січня 2023 року прийнято справу до провадження, у якій зазначається, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 26 січня 2023 року подало до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити. Відзив обгрунтовано тим, що переліком посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді не передбачено зарахування до цього стажу половини строку навчання на юридичному факультеті та період проходження строкової військової служби. Перелік зазначених посад є вичерпним. Окрім цього наголошує на тому, що періоди проходження строкової військової служби та половина періоду навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. І. Франка зараховувались до стажу тільки для призначення на посаду судді, а не безпосередньо до суддівського стажу, який дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді. Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату з урахуванням виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач зазначає, що оскільки позивачем не доведено неправомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в перерахунку пенсії та не зарахування при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби та половину періоду навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. І. Франка, відсутня підстава для здійснення перерахунку та виплати відповідачем вищезазначених сум. Відтак, відповідач вважає, що вимоги позивача є безпідставними та незаконними, а дії Головного управління правомірними та відповідають чинному законодавству.

21.02.2023 на адресу суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому зазначено про відсутність підстав для зарахування до стажу судді половини строку навчання на юридичному факультеті та період проходження строкової військової служби, оскільки до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення на посаду судді і такий перелік посад передбачено ст.137 Закону №1402. Вказує, що функції щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.10.2022 про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві вичерпано.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. Суд на підставі частини шостої статті 162 КАС України вирішує справу за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є суддею у відставці та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України у Львівській області з 01.07.2020 як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Розрахунок щомісячного довічного грошового утримання проведено із суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді у розмірі 78%.

Відповідно до розрахунку Самбірського міського суду Львівської області (а.с. 9) стаж позивача станом на день звільнення з посади судді становить 41 рік 10 місяців 20 днів, який складається з наступного:

- учитель фізкультури Голівської восьмирічної школи Верховинського району Івано-Франківської області з 15.08.1977 по 24.04.1978, що становить 8 місяців 10 днів;

- проходження строкової військової служби у Збройних силах України з 17.05.1978 по 16.06.1980, що становить 2 роки 1 місяць;

- студент юридичного факультету ЛДУ ім. Ів. Франка з 25.08.1980 по 27.06.1985, що становить 4 роки 10 місяців 3дні;

- народний суддя Самбірського міського народного суду з 24.03.1986 по 27.03.2004, що становить 18 років 4 дні;

- суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області з 28.03.2004 по 30.06.2020, що становить 16 років 3 місяці 3 дні.

Тривалість стажу на посаді судді складає 34 роки 3 місяці 7 днів- з 24.03.1986 по 30.06.2020 у Самбірському міськрайонному суді.

25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області про здійснення перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку від заробітньої плати працюючого на відповідній посаді судді та зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці:

- календарного періоду проходження строкової військової служби у Збройних силах СРСР з 17 травня 1978 року по 16 червня 1980 року, який становить 2 роки 1 місяць (згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_2 та військового квитка серія НОМЕР_3 - додаток 4 і 6);

- половини календарного періоду денного навчання у Львівському державному університеті з 25 серпня 1980 року по 27 червня 1985 року, який становить 2 роки 5 місяців 1 день(згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_2 та диплому серії НОМЕР_4 - додаток 4 і 5).

Позивач вважає, що сукупний стаж, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 38 років 9 місяців 8 днів, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків.

Відповідно до пункту 4.2. розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), за принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 26.10.2022 №64 позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з підстав не зарахування до стажу роботи на посаді судді половини періоду навчання у вищому навчальному закладі, роботу старшим юрисконсультом та час проходження строкової військової служби, оскільки Законом України «Про судоустрій і статус суддів» вказане не передбачено.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Станом на дату призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання дане питання врегульовано положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402).

Відповідно до частини першої Закону №1402, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України від 12 липня 2018 року № 2509-VIII «Про Вищий антикорупційний суд» статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При обчисленні стажу, який дає право на відставку, окремо варто застосовувати положення частини першої статті 137 згаданого Закону, положення частини другої цієї статті як стаж, який зараховується додатково.

У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 Закону №1402-VIII, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі в конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами (подібні за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №9901/302/19, 18 листопада 2021 року у справі №9901/15/21).

Такий підхід відповідає легітимним очікуванням, які виникають в осіб під час призначення (обрання) на посаду судді, а також забезпечує додержання принципу правової визначеності в умовах зміни законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIІ, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Сторонами у справі визнається, що ОСОБА_1 одержує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 78% щомісячного довічного грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, розрахунок якого проведено із зарахованих позивачу повних 34 роки стажу роботи на посаді судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Законом України від 16 жовтня 2019 року №193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07 листопада 2019 року, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Суд враховує, що на час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

У рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 №5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Отже, у разі безпосередньо (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.

У теорії права допускається можливість застосування до триваючих відносин до їх завершення нормативно-правового регулювання, яке діяло на час їх виникнення, за окремим рішенням і розглядається з позицій встановлення спеціального регулювання перехідного періоду - "переживаючої" (ультраактивної) дії нормативно-правових актів. Водночас, таке застосування повинно бути чітко обумовлено при прийнятті відповідних нормативно-правових актів. Відсутність такого застереження не надає суб`єкту владних повноважень права на самовільне застосування нечинних правових норм.

Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 №5-р/2018).

Конституційний Суд України звертав увагу на те, що законодавець, змінюючи відносини у сфері пенсійного забезпечення з метою удосконалення соціальної політики держави шляхом перерозподілу суспільного доходу, не може убезпечити людину від зміни умов її соціального забезпечення. Зміни у цій сфері мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019).

Такий підхід до розуміння правового регулювання є застосовним і до щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 16.07.2021 року у справі №200/9113/20-а.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно розрахунку Самбірського міського суду Львівської області, ОСОБА_1 працював народним суддею Самбірського міського народного суду Львівської області з 24.03.1986. Довічне грошове утримання судді у відставці позивачу призначено з 01.07.2020.

За правилами частини першої статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ (в редакції, чинній на час подання заяви про відставку, далі Закон №2453-VІ), суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VІ, до стажу роботи на посаді судці зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судці) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VІ (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VІ зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон №2862-ХІІ).

Абзацом 2 частини четвертої статті 43 Закону №2862-ХІІ, в редакції Закону №4015-12 від 24.02.1994, визначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2015 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Враховуючи вище викладене, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Це підтверджується також положеннями Закону України «Про Вищу раду правосудця» від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою навчання на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби, є неправомірним.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 березня 2018 року у справі №308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі №243/4458/17, від 05 грудня 2019 року у справі №592/2737/17, від 24 березня 2020 року у справі №227/766/17.

З диплому позивача серії НОМЕР_4 , виданим 27.06.1985, відомо, що ОСОБА_1 навчався на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. Івана Франка на денній формі навчання з 25 серпня 1980 року по 27 червня 1985 року, разом 04 роки 10 місяців 3 дні.

З військового квитка серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 відомо, що позивач проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР з 17 травня 1978 по 16 червня 1980 року, що становить 2 роки 1 місяць.

Отже, до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинно бути враховано:

-служба в армії 2 роки 1 місяць;

-половина строку навчання на юридичному факультеті ЛНУ ім. Івана Франка 02 роки 05 місяців 01 день;

- робота на посаді судді Самбірського міського народного суду 18 років 4 дні;

- робота на посаді судді Самбірського міськрайонного суду 16 років 3 місяці 3 дні.

Усього стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 становить 38 років 9 місяців 8 днів.

Враховуючи те, що стаж ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці становить 38 років 9 місяців 8 днів (повних 38 роки), у відповідності до положень частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII, позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків + 2 відсотки х 18 років = 86 відсотків).

Таким чином, невключення відповідачем до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді вказаних вище періодів для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання, є неправомірним.

З наведеного суд приходить до висновку про наявність підстав про задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправним та скасування відповідного рішення пенсійного органу від 26.10.2022 №64 щодо відмови у проведенні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди згідно його заяви від 25.10.2022, та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 25.10.2022 у розмірі 86 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби у Збройних силах СРСР з 17 травня 1978 року по 16 червня 1980 року - 2 роки 1 місяць та половину періоду навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. 1. Франка з 25 серпня 1980 року по 27 червня 1985 року - 2 роки 5 місяців 1 день.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 262, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 26.10.2022 №64 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКГШ НОМЕР_1 ), в проведенні перерахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та не зарахування при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби у Збройних силах СРСР з 17 травня 1978 року по 16 червня 1980 року 2 роки 1 місяць; половину періоду навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. І. Франка з 25 серпня 1980 року по 27 червня 1985 року 2 роки 5 місяців 1 день.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), починаючи з 25.10.2022 здійснити перерахунок та виплату з урахуванням виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКГШ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби у Збройних силах СРСР з 17 травня 1978 року по 16 червня 1980 року - 2 роки 1 місяць та половину періоду навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. 1. Франка з 25 серпня 1980 року по 27 червня 1985 року - 2 роки 5 місяців 1 день.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКГШ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) судові витрати у розмірі судового збору в сумі 1984(одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.