Справа № 159/699/23
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2023-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/699/23
Провадження № 2-а/159/16/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Посполітак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подання позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень,

В С Т А Н О В И В:

07.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі.

Ним же, подано клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження постанови поліцейського від 12.11.2022.

В обґрунтуванні вказаного клопотання позивач зазначає, що 12.11.2022 о 16 год. 16 хв., поліцейським Відділу організації несення служби в м.Ковель УПП у Волинській області, винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за нібито скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП о 16 год. 30 хв., за ч.1 ст.126 КУпАП, ст.125 КУпАП, а 13.11.2023 за ч.2 ст.122 КУпАП, ч.1 ст.126 КУпАП, внаслідок чого на нього накладено штраф в сумі 1020 грн. Вказані постанови вважає незаконними, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

Вказує також, що копії оспорюваних постанов він отримав 19.12.2022. В період часу з 20.12. по 22.12.2022, 29.12.2022, з 03.01. по 06.01.2023, 11.01. по 12.01.23, з 18.01. по 20.01.2023, 24.01.2023, з 26.01. по 28.01.2023, а також з 03.02. по 06.02.2023 перебував за межами України, що унеможливлювало подання позову у строк визначений законом.

Звертає увагу суду на систематичне вимкнення електропостачання в цей період, терміном на 8-12 год., він має 11 місячну дитину на утриманні, що створює також перешкоди у пошуку часу для оформлення та подання позову.

Зауважує також, про часті оголошення повітряної тривоги за місцем проживання, що створювало об`єктивні перешкоди у скеруванні позову до суду.

Зважаючи на вказані обставини, прохає клопотання про поновлення процесуального строку на подання позовної заяви, поновити.

Ухвалою судді 22.02.2023 клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку, було прийнято до судового провадження та призначено на 03.03.2023.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України.

Розглянувши вказане клопотання, суд прийшов до такого висновку.

У відповідності до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

В ході судового розгляду встановлено наступні фактичні обставини.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності 12 та 13.12.2022. Із приєднаних до позову копій постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зазначено, що від отримання їх копій постанов останній відмовився.

Зазначена обставина вказує на те, що позивачу було відомо про притягнення його до відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а саме в час зазначений в постановах. Як зазначає позивач копії постанов він отримав тільки 19.12.2022, а звернувся до суду з адміністративним позовом лише 07.02.2023, тобто з пропуском строку визначеного законом на оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд, зазначає, що правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати позов, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на оскарження неодноразово висловлював у своїх рішеннях Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30.10.2018 (справа № 299/2987/15-к, провадження №51-4594 км18) зазначено наступне. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicat (принцип юридичної визначеності) (рішення у справі «Пономарьов проти України», рішення у справі «Устименко проти України»). При цьому суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Верховний суд у Постанові від 31.03.2021 (справа №240/12017/19) вказав що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду в строк визначений законом. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Слід зауважити, що обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб. Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, виходячи з вищенаведеного, зважаючи на обґрунтування позивачем причин пропуску процесуального строку звернення до суду з позовом, суд приходить до однозначного висновку про відмову в задоволені клопотання про поновлення строку через їх неповажність.

Відповідно до ч.6 ст.121 КАС України про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Куруючись ст.ст. 121, 123, 241-246, 248, 286 КАС, суд, -

У Х В А Л И В:

у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подання позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень відмовити.

Позовну заяву повернути ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано без її проголошення 07 березня 2023 року.

Головуючий: В`ячеслав Лесик