Справа № 200/138/23
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду

07 березня 2023 року Справа №200/138/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,стягнення -

УСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі відповідач, ГУ НП в Донецькій області) за змістом якого просить суд:

визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Донецькій області, яка полягає у нездійсненні позивачу нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки в розрахунку при звільненні в сумі 206 517,41 грн.;

стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час розрахунку при звільненні в сумі 206 517,41 грн.;

зобов`язати ГУ НП в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату недоотриманої одноразової грошової допомоги при звільненні із розрахунку грошового забезпечення з врахуванням індексації грошового забезпечення.

Крім вказаного, позивач просить суд стягнути витрати на правову допомогу у сумі 6 750,00 грн. та розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 18.01.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення виявлених судом недоліків.

У встановлений судом строк позивач недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою суду від 09.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Питання про поновлення строку на звернення до суду залишено відкритим та вирішено його вирішити під час розгляду справи по суті.

З урахуванням змісту уточненої позовної заяви позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час розрахунку при звільненні в сумі 206 517,41 грн. та витрати на правову допомогу.

У клопотанні про поновлення строку звернення до суду позивачем зазначено таке.

28 січня 2022 року ГУ НП в Донецькій області перерахувало позивачу грошові кошти. Скориставшись своїм правом, 04.02.2022 ОСОБА_1 через представника звернувся до ГУ НП в Донецькій області із заявою про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

24 лютого 2022 року розпочалася збройна агресія рф проти України та відповідь на адвокатський запит отримана не була. Водночас з початком збройної агресії позивач був позбавлений можливості звернутися до суду із заявою, оскільки з 24.02.2022 Донецький окружний адміністративний суд припинив роботу у звичайному режимі.

Також з 18.03.2022 ОСОБА_1 постійно знаходився у розпорядженні в/ч НОМЕР_1 ЗСУ Міністерства оборони України в зоні проведення бойових дій, де проходить службу і на даний час. Можливість скористатись правовою допомогою адвоката виникла у ОСОБА_1 лише після проведення ротації.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , де відповідач спростовує доводи позовної заяви та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Щодо питання про поновлення строку звернення до суду, то ГУ НП в Донецькій області просить суд залишити даний позов без розгляду, аргументуючи наступним.

У матеріалах справи наявна «Виписка по картковому рахунку» зі змісту якої вбачається, що 28.01.2022 позивач отримав грошову компенсацію на підставі рішення суду № 200/12251/21 у сумі 31 332,45 грн. Зазначена виписка датована 29.01.2022. Відповідач вважає, що позивач мав достатньо часу аби повідомити свого представника про надходження коштів з ГУ НП в Донецькій області. При цьому перебування позивача на військовій службі (з 18.03.2022) при наявності представника не є належним обґрунтуванням поважності пропуску строку у понад 10 місяців.

Фактичні обставини встановлені судом.

12 лютого 2021 року позивача звільнено зі служби.

26 липня 2021 року позивач уклав договір з адвокатом Овчаренком О.О про надання правничої допомоги.

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про виплату компенсації за невикористані дні відпустки та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати.

08 листопада 2021 року рішенням суду у справі № 200/12251/21 позовні вимоги задоволено частково (набрало законної сили 09.12.2021);

27 січня 2022 року відповідач перерахував на рахунок позивача 31 332,45 грн (платіжне доручення № 240);

29 січня 2022 року позивач отримав виписку із банку, із зазначенням інформації про перерахунок вказаної суми;

04 лютого 2022 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до відповідача із адвокатським запитом щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за період з 12.02.2021 по 28.01.2022.

03 січня 2023 року позивач звернувся до суду із цим позовом.

09 лютого 2023 року Донецьким окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі, при цьому суд ухвалив, що питання строків залишає відкритим.

Правове обґрунтування.

За правилами частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно з частиною першою статті 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (частина друга статті 233 КЗпП України).

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 11.02.2021 (справа № 240/532/20) від 17.11.2022 (справа №520/12661/19), від 07.02.2023 (справа № 480/2878/22) вважає, що до правовідносин, що виникають при стягненні середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку при звільненні підлягають застосування саме ч. 5 ст. 122 КАС України, яка є спеціальною нормою.

Висновки суду.

Представник позивача, обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку вказує, що він з 18.03.2022 перебуває на військовій службі, а також про відсутність можливості звернення до суду із адміністративним позовом, оскільки у зв`язку із початком військової агресії російської федерації Донецький окружний адміністративний суд припинив свою роботу в звичайному режимі. Також звертає увагу, що 04.02.2022 звертався до відповідача із адвокатським запитом, зокрема, й щодо нарахування та виплати середнього заробітку у зв`язку із несвоєчасним розрахунком при звільненні.

Водночас, відповідно до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 26.07.2021, адвокат приймає обов`язок представляти права і законні позивача, зокрема у судах всіх рівнів та категорій України, без обмеження повноважень, використовувати всі надані йому Законодавством права та засоби, у зв`язку зі зверненням клієнта, а у випадку порушення прав клієнта звертатись, зокрема до суду.

Так, із рішення у справі № 200/12251/21 вбачається, що позивач мав представника ОСОБА_2 , який діяв на підставі договору 26.07.2021 (встановлено у суді та вказано у мотивувальній частині рішення).

У позовних вимогах вказаної справи, позивач також просив стягнути середній заробіток. Рішенням від 08.11.2021 у справі № 200/12251/21 відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку, у зв`язку із її передчасністю Таким чином, суд погоджується із доводами ГУ НП в Донецькій області, що ОСОБА_2 був обізнаний із наміром позивача стягнути з відповідача такі кошти. Вказане також підтверджується змістом адвокатського запиту ОСОБА_2 від 04.02.2022.

Поряд із цим у матеріалах цієї справи наявна Виписка по картковому рахунку, зі змісту якої судом установлено, що 28.01.2022 позивач отримав грошову компенсацію, на підставі рішення суду № 200/12251/21 у сумі 31 332,45 грн. Зазначена виписка датована 29.01.2022, а отже позивач не міг не знати, що відповідач виконав покладене на нього судом зобов`язання, та сплатив вказану суму.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин судова практика щодо строків звернення із відповідними позовними вимогами була усталеною та адвокат Овчаренко О. О. мав бути обізнаний із відповідними темпоральними обмеженнями.

Строк звернення до суду із даним позовом сплинув 28.02.2022. (ч.4 ст.120 КАС України)

Суд бере до уваги посилання позивача на початок з 24.02.2022 збройної агресії російської федерації проти України, перебування позивача з 18.03.2022 у лавах Збройних Сил України, однак враховує таке.

Строк звернення до суду із даним позовом сплинув у 28.02.2022. Будь-яких доказів, що позивач не мав змоги повідомити адвоката ОСОБА_2 з 29.01.2022 по 28.02.2022 про надходження грошових коштів на виконання рішення суду у справі № 200/12251/21 не надано.

Щодо перебування позивача у лавах Збройних Сил України, то у якості доказу ОСОБА_1 надано довідку ВЧ НОМЕР_1 від 21.07.2022 № 1/2493 про те, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 18.03.2022.

Разом із тим, вказана довідка жодним чином сама по собі свідчить про наявність обставин, які унеможливили спілкування позивача зі своїм адвокатом протягом періоду з 18.03.2022. Суд наголошує, що позивач діє не самостійно, а через представника. Доказів не можливості виконання представником своїх зобов`язань згідно з договором 26.07.2021 суду не надано.

Суд звертає увагу, що згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що наведена у постанові від 20.06.2018 (справа № 697/2751/14-ц): «… як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.».

Крім того, як вже зазначалось, представник наголошує, що він не міг звернутись до суду із адміністративним позовом, оскільки у зв`язку із початком військової агресії Донецький окружний адміністративний суд припинив свою роботу в звичайному режимі.

З цим суд також не погоджується, оскільки на офіційному сайті Донецького окружного адміністративного суду було викладено повідомлення від 18.05.2022, про те, що суд працює в дистанційному режимі, а прийом вхідної кореспонденції та процесуальних документів здійснюється на електронну пошту через офіційну електронну адресу та підсистему "Електронний суд"(далі-ЕС).

ОСОБА_2 є адвокатом, а отже фахівцем в галузі права і питання стосовно строків звернення до суду йому відомо. Враховуючи, що Донецький окружний адміністративний суд приймає кореспонденцію не лише через підсистему "Електронний суд", а й через електрону пошту, представник міг звернусь з позовною заявою, при цьому отримати докази звернення, як до 18.05.2022, так і після цієї дати.

Здійснення судом роботи в дистанційному режимі не свідчить про припинення судом роботи, оскільки вся кореспонденція, яка надійшла до суду як у поштовому, так і в електронному форматі була зареєстрована та передана на розгляд до суду.

Щодо посилання на досудове врегулювання, зокрема, звернення із запитом до ГУ НП в Донецькій області та отримання листа у відповідь 27.12.2022, то відлік строку на звернення до суду у даній категорії справ починається з моменту отриманням остаточного розрахунку у зв`язку зі звільненням, а не отриманням листа у відповідь, ураховуючи, що досудове врегулювання не є обов`язковим у даних спорах.

Суд звертає увагу, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

При цьому строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах про проходження публічної служби особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.

Доцільно зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд вважає, що належних і допустимих доказів, які підтверджують обставини на які посилається представник позивача у заяві про поновлення строку, до суду не надано.

Водночас відсутні підстави для застосування висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 29.09.2022 справа № 500/1912/22, оскільки фактичні обставини даних справ є відмінними.

Крім того, суд бере до уваги, що у пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (заява № 24402/02), яке набуло статусу остаточного 20.08.2010, зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія A, № 93).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Оцінюючи обставини звернення представника позивача з позовом до суду в розрізі наведених висновків Європейського суду з прав людини, а також положень ч. 5 ст. 122 КАС України, суд зазначає, що вказаною нормою ст. 122 КАС України встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету як найскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

Звідси суд констатує, що позивачем пропущено строк звернення до суду, причин, визнаних судом поважними, не наведено.

Стаття 123 КАС України.

3. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, суд дійшов висновку про наявність правових підстав залишити позовну заяву ОСОБА_1 у даній справі без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. ст. 293-295 КАС України.

Суддя І.В. Буряк