Справа № 160/17715/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 лютого 2023 року Справа № 160/17715/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Царікової О.В.,

секретаря судового засідання: Бурхович Я.О.,

за участі:

представника позивача: Пащенко В.І.,

представника відповідача: Блохіна О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (вул. Троїцька, буд. 20А, м. Дніпро, 49101; ідентифікаційний код юридичної особи 40108866) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за №779к від 26.07.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських відділення поліції №3 Дніпровського районного управління поліції ГУНП» в частині застосування до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Дніпровського РУП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (п. 1 резолютивної частини даного наказу);

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за №726 о/с від 01.08.2022 «По особовому складу»;

- поновити ОСОБА_1 у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції,з 02.08.2022;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.08.2022 по день винесення рішення суду.

Крім того, у позовній заяві позивач просив суд:

- визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за №779к від 26.07.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських відділення поліції №3 Дніпровського районного управління поліції ГУНП» в частині застосування до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Дніпровського РУП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (п. 1 резолютивної частини даного наказу);

- поновити ОСОБА_1 строк на оскарження наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за №779к від 26.07.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських відділення поліції №3 Дніпровського районного управління поліції ГУНП» в частині застосування до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Дніпровського РУП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (п. 1 резолютивної частини даного наказу).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 у справі №160/17715/22 визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/17715/22, останню призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

10.01.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 3557/23), разом з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування означеного клопотання представником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області зазначено, що згідно ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення. Представник відповідача посилається на статтю 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно частини 3 якої для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Представник відповідача вважає, що з 01.08.2022 позивач повинен був дізнатись про можливе порушення своїх прав, свобод чи інтересів в частині видання ГУНП наказу від 01.08.2022 №726 о/с. Проте, в порушення зазначеного, позивач звернувся до суду лише 30.08.2022. З огляду на викладене, представник відповідача наголошує, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою, у зв`язку із чим просить суд залишити зазначену позовну заяву без розгляду.

10.02.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшли заперечення щодо залишення позовної заяви без розгляду (вх. №11068/23), в яких останній зазначив, що КАС України хоч і визначає, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1 ст. 122 КАС України), проте ч. 5 ст. 122 КАС України не визначає будь-якої альтернативи щодо місячних строків для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічні служби. Також, наголошує, що ч. 3 ст. 122 КАС України визначає альтернативні строки на звернення до суду виключно для тих випадків, коли вони не врегульовані саме КАС України, що є спеціальним нормативно-правовим актом у процесуальних питаннях адміністративного судочинства. Разом з тим, представник позивача посилається на практику Верховного Суду, Європейського Суду з прав людини та Рішення Конституційного Суду України з питань надмірного формалізму та доступу до правосуддя. З огляду на викладене, представник позивача просив суд у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у справі №160/17715/22 відмовити.

У судовому засіданні представник Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підтримав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, просив останнє задовольнити повністю.

Представник позивача проти задоволення означеного клопотання заперечив та просив суд у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи при вирішенні заявленого клопотання, суд виходить з такого.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Наслідки пропущення строку звернення визначені у статті 123 КАС України, зокрема, у частині 3 цієї статті передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що законодавством регламентовано чіткі строки звернення до суду з адміністративним позовом, перебіг яких починається з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права або законного інтересу, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

Так, законодавством передбачено, що у разі, якщо особа не знала про порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд наголошує, що ухвалою від 29.12.2022 у справі №160/17715/22 визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Зокрема, суд взяв до уваги доводи представника позивача, що 01.08.2022 - день, коли позивач дізнався про можливе порушення оскарженими у даній справі наказами прав останнього. А враховуючи, що позовна заява була направлена на адресу суду 30.08.2022, згідно відмітки відділення АТ "Укрпошта", місячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, не було пропущено.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

Так, Європейський Суд з прав людини в рішенні від 19.06.2001 у справі Креуз проти Польщі констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії від 13.01.2000 та в рішенні по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Іліан проти Туреччини Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Вказані обставини справи свідчать про необхідність надання позивачу можливості захистити своє право в суді.

Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, суд відзначає, що відповідно до пункту 3 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 11.07.2022 № 1030 "Про організацію проведення службового розслідування" позивача відсторонено від виконання службових обов`язків на підставі п. 6 ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, тобто в порядку проведення службового розслідування за загальними нормами, у той же час стаття 28 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначала спеціальну процедуру відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) на час проведення службового розслідування у період дії воєнного стану, яка не була застосована роботодавцем та свідчить про проведення службового розслідування на підставі загальних норм Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

З урахуванням викладеного, доводи представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду є необґрунтованими, а відтак, суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 121, 122, 123, 169, 240, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (вул. Троїцька, буд. 20А, м. Дніпро, 49101; ідентифікаційний код юридичної особи 40108866) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали суду складений 15.02.2023.

Суддя О.В. Царікова