Справа № 460/23707/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/23707/22 пров. № А/857/17789/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій та рішення та зобов`язання вчинення певних дій,

суддя у І інстанції Недашківська К.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 10 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області) щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, яка викладена у листі від 26 травня 2022 року №1700-0214-8/277-99;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області) №06 від 16 травня 2022 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах;

зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області призначити та виплачувати з 21 квітня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 5 років на підставі статті 55 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи та постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю та станом на 01 січня 1993 року прожила в цій зоні не менше чотирьох років.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі № 460/23707/22, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області №06 від 16 травня 2022 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області призначити та виплачувати позивачці з 21 квітня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 5 років на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи та постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю та станом на 01 січня 1993 року проживала в цій зоні не менше чотирьох років.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Рівненській області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, викладеної в листі від 26 травня 2022 року №1700-0214-8/277-99 відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що наявною в матеріалах справи довідкою, виданою Сарненською міською радою, підтверджується проживання позивачки в зоні посиленого радіоекологічного контролю у період з 27 липня 1988 року по 25 листопада 1998 року, з 25 листопада 1998 року по 06 вересня 2006 року та з 15 вересня 2006 року по даний час. Тому вона має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років. Разом із тим, відповідь ГУ ПФУ в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, що викладена в листі від 26 травня 2022 року №1700-0214-8/277-99, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке порушує права позивача. Тому вимога про визнання протиправною такої відповіді не підлягає до задоволення.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачами.

ГУ ПФУ в Рівненській області у своїй скарзі просило скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом не досліджено те, що позивачка не має права на застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 2 року, оскільки не проживала або не працювала у зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання у цей період.

ГУ ПФУ в Хмельницькій області у своїй скарзі також просило скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі з аналогічних підстав, що і ГУ ПФУ в Рівненській області.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданих апеляційних скарг, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 має статус громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю (4 категорії), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 30 січня 1996 року.

01 січня 2022 року позивачці виповнилося 55 років.

21 квітня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі яка проживала у зоні посиленого радіологічного контролю.

ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняло рішення від 16 травня 2022 року №06 про відмову у призначенні пенсії на підставі відсутності необхідної кількості проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю.

Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-XII).

Згідно із статтею 9 зазначеного Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років (стаття 11 Закону №796-ХІІ).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 14 цього Закону особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років відносяться до категорії 4 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій.

Пунктом 2 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина (2 роки) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Таким чином, право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні радіологічного контролю з моменту аварії, станом на 01 січня 1993 року не менше 4 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі частини 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні радіологічного контролю протягом чотирьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

При цьому особам, які додатково проживали у зоні радіологічного контролю в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Як слідує з матеріалів справи, пенсійний орган відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII з тих підстав, що станом на 01 січня 1993 року вона не проживала (відпрацювала) в зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Сарни Рівненської області.

Згідно з довідкою № 70/09-13-08 про реєстрацію місця проживання особи, виданою 23 лютого 2022 року відділом «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 з 27 липня 1988 року по 25 листопада 1998 року була адреса: АДРЕСА_1 ; з 25 листопада 1998 року по 06 вересня 2006 року була адреса: АДРЕСА_2 ; з 15 вересня 2006 року по даний час: АДРЕСА_3 .

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» місто Сарни Рівненської області до 01 січня 2015 року було віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.

У відповідності до записів трудової книжки позивачки, ОСОБА_1 з 01 вересня 1984 року по 29 червня 1989 року навчалась у Рівненському педагогічному інституті. З 23 серпня 1990 року по 27 вересня 1990 року працювала на посаді вихователя у дитячому садку № 9 в. с. Сарни (звільнена з посади у зв`язку з відпусткою по догляду за дитиною до 6-ти років).

Місто Рівне не віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, тому період навчання у Рівненському педагогічному інституті не враховано пенсійним органом до періоду проживання на території посиленого радіологічного контролю.

Апеляційний суд погоджується з доводами скаржників, що період з липня 1989 року по 01 січня 1993 року складає менше 4 років, а факт навчання ОСОБА_1 у Рівненському педагогічному інституті виключає можливість її постійного проживання у місті Сарни з 01 вересня 1984 року по 29 червня 1989 року.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять належних доказів факту постійного проживання та (або) роботи ОСОБА_1 в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року, то вона не має права на призначення пенсії за віком зі зменшення пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

За правилами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційні скарги ГУ ПФУ в Рівненській області та ГУ ПФУ в Хмельницькій області слід задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі № 460/23707/22 скасувати та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк