Справа № 420/20905/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_3 ), Військової частини НОМЕР_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ; адреса: АДРЕСА_4 ), Військової частини НОМЕР_7 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ; адреса: АДРЕСА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_9 ) (код ЄДРПОУ: НОМЕР_10 ; адреса: АДРЕСА_6 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2015 року по лютий 2018 року із застосуванням при розрахунку базового місяця - січень 2008 року;

- зобов`язати Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України провести розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2015 року по лютий 2018 року із застосуванням при розрахунку базового місяця - січень 2008 року та виплатити перераховану суму індексації грошового забезпечення з урахуванням вже проведених виплат;

- визнати протиправною бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за затримку розрахунку при звільненні;

- зобов`язати Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 36950,41 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2021 року, справа № 420/20905/21 розподілена на суддю ОСОБА_2 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 263 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 10.09.2021 року позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України. Позивач вказує, що з метою отримання документів щодо здійснення нарахування грошових коштів під час служби та при звільненні, Регіональному управлінню Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України направлено адвокатський запит, на який отримано відповідь, якою підтверджені обставини щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, а саме не виплачена індексація грошового забезпечення за 2015-2018 р.р. Позивач зазначає, що 28.10.2021 року на його картковий рахунок у банку надійшла суму коштів 14866,27 грн., яка є виплаченою індексацією за 2015-2018р.р. Разом з цим, позивач вважає, що при розрахунку та виплаті безпідставно не був застосований базовий місяць січень 2008 року. З огляду на те, що у спірний період з 2015 року по лютий 2018 року останнє підвищення посадового окладу військовослужбовців було у січні 2008 року, позивач вважає, що січень 2008 року має бути базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення за вказаний період. Також, на думку позивача, він має право на отримання середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 11.09.2021 року до дня повної виплати 29.10.2021 року у сумі 36950,41 грн. (за 49 днів затримки розрахунку при звільненні).

Заперечуючи проти позову, Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України у відзиві на позовну заяву зазначило, що позивач проходив військову службу в Регіональному управлінні з 24.09.2019 року по 10.09.2021 року, відповідно, Регіональне управління не є належним відповідачем щодо заявлених вимог щодо виплати індексації за 2015-2018 р.р. Відповідач звернув увагу на те, що виплата індексації за 2015-2018 р.р. здійснювалась позивачу військовими частини, в яких останній проходив службу в цей період та перебував на фінансовому забезпеченні. Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» для проведення індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року, а підстави для обрахунку індексації з урахуванням базового місяця січня 2008 року відсутні. Також, відповідач вважає, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні є передчасними, оскільки дата фактичного розрахунку невідома.

У відзиві на позовну заяву Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України просило залучити в якості відповідачів Військову частину НОМЕР_3 , Військову частина НОМЕР_5 , Військову частину НОМЕР_7 , Південне регіональне управління, оскільки у заявлений період позивач проходив військову службу у вказаних установах і саме цими установами здійснювалось нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 року залучено до участі у справі у якості других відповідачів: Військову частину НОМЕР_3 , Військову частину НОМЕР_5 , Військову частину НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_9 ).

Також, витребувано у Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_5 , Військової частини НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_9 ) інформацію щодо розміру нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період проходження у них служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із обов`язковим зазначенням базового місяця для розрахунку суми індексації.

18.01.2022 року Військова частина НОМЕР_5 подала суду відзив на позов, в додатки до якого надано копію довідки щодо нарахування та виплати індексації ОСОБА_3 за період з 16.01.2015-30.11.2015 р.р. та копію архівної відомості щодо ОСОБА_3 за цей же період.

Військовою частиною НОМЕР_5 у відзиві на позовну заяву зазначено, що згідно Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, в редакції з січня по листопад 2015 року, для встановлення базового місяця для обрахунку індексації враховувались будь-які зміни в бік підвищення грошового забезпечення за рахунок постійних його складових. Відповідач зазначає, що з січня по листопад 2015 року у позивача змінювався розмір грошового забезпечення за рахунок його основних складових, який вплинув безпосередньо на встановлення базового місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення, а саме базовий місяць був встановлений в липні 2015 року у зв`язку з підвищенням надбавки за вислугу років з 30% до 35%. Таким чином, відповідач вважає, що виходячи із змін в розмірі грошового забезпечення в бік збільшення, ним правомірно визначено базовим місяцем для обрахунку індексації грошового забезпечення позивача за вказаний період липень 2015 року.

18.01.2022 року Військова частина НОМЕР_7 подала суду відзив на позов, в додатки до якого надала довідку від 04.01.2022 року про розмір індексації за 2016-2018 р.р.

Військовою частиною НОМЕР_7 у відзиві на позовну заяву зазначено, що у зв`язку з обмеженим фінансуванням індексація грошового забезпечення за 2016-2018 р.р. не виплачувалась. Також, відповідач вказує, що в листопаді 2016 року позивача було переведено на іншу посаду з підвищенням тарифної сітки, що призвело до підвищення грошового забезпечення, а тому, листопад 2016 року є базовим для обчислення індексації відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року. Крім того, відповідач посилається на те, що повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування покладається на відповідача, а тому, відсутні підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням відповідного базового місяця. Окрім викладеного, Військова частина НОМЕР_7 вказала на те, що відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 року № Т/116-1743 виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної України, з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини, у зв`язку із звільненням з військової служби, з урахуванням невиплаченої індексації грошового забезпечення під час проходження служби в інших органах Державної прикордонної служби України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 року постановлено розглядати справу за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання на 22.02.2022 року, повторно витребувано у Військової частини НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_9 ) інформацію щодо розміру нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період проходження у них служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із обов`язковим визначенням базового місяця для розрахунку суми індексації.

01.02.2022 року до суду надійшов відзив на позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_9 ), в додатки до якого надано довідку щодо розміру індексації грошового забезпечення позивача за період з 23 січня 2018 року по 20 вересня 2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_9 ) у відзиві на позовну заяву зазначено, що індексація грошового забезпечення за період з 22.01.2018 року по 19.09.2018 року позивачу під час проходження служби не виплачувалась у зв`язку з обмеженнями фінансуванням. Відповідач вказує, що станом на момент подання позову індексація грошового забезпечення позивачу виплачена, в тому числі, за спірний період січень-лютий 2018 року, з розрахунку базового місяця листопад 2016 року. Відповідач посилається на те, що відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» для проведення індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року, а підстави для обрахунку індексації з урахуванням базового місяця січня 2008 року відсутні, оскільки до 15.12.2015 року діяв інший механізм визначення та обрахунку індексації. Крім того, відповідач посилається на те, що повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування покладається на відповідача, а тому, відсутні підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням відповідного базового місяця. Також, відповідач вважає, що вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необґрунтовані, не місять відповідних розрахунків, а тому, не підлягають задоволенню.

02.02.2022 року Військова частина НОМЕР_3 подала суду відзив на позов, в додатки до якого надала докази на виконання ухвали суду про витребування доказів.

Заперечуючи проти позову Військова частина НОМЕР_3 у відзиві на позовну заяву зазначила, що за період з 01.01.2014 року по 15.01.2015 року індексація позивачу нарахована з розрахунку базових місяців лютий 2013 року та листопад 2014 року, оскільки у позивача відбулось підвищення грошового забезпечення за рахунок надбавки за роботу в умовах режимних обмежень та надбавки за кваліфікацію, а з 01.12.2015 року по 16.11.2016 року з розрахунку базового місяця липня 2015 року, оскільки позивач розпочав проходити службу у В/ч НОМЕР_5 та у нього відбулось збільшення посадового окладу. Відповідач вважає застосування січня 2008 року в якості базового для нарахування індексації безпідставним, оскільки до 15.12.2015 року діяв інших механізм для визначення та обрахунку індексації. Крім того, відповідач посилається на те, що повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування покладається на відповідача, а тому, відсутні підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням відповідного базового місяця.

17.02.2022 року представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

Підготовче засідання, призначене на 22.02.2022 року, не відбулось у зв`язку з карантинними обмеженнями відповідно до наказу голови суду № 5-ОСДС від 31.01.2022 року та було перенесено на 15.03.2022 року.

23.02.2022 року Військова частина НОМЕР_7 подала суду заяву, в якій просила на виконання вимог ухвали суду від 01.02.2022 року залучити до матеріалів справи довідку №61 від 17.02.2022 року про розмір індексації позивача за 2016-2018 роки.

Військова частина НОМЕР_9 подала суду клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України, у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 01.11.2022 року.

Підготовче засідання, призначене на 15.03.2022 року, не відбулось у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні та припиненням розгляду справ у відкритих судових засіданнях в Одеському окружному адміністративному суді.

13.10.2022 року у справі було призначене підготовче засідання на 01.11.2022 року.

17.10.2022 року представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.11.2022 року об 10.00 год.

21.11.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

22.11.2022 року від представника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшло клопотання про розгляд справи без виклику сторін.

22.11.2022 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_9 ) надійшло клопотання про розгляд справи без виклику сторін.

Враховуючи заявлені клопотання про розгляд справи без участі учасників та з огляду на те, що в судове засідання 22.11.2022 року сторони не з`явились, розгляд справи продовжено у письмовому провадженні на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.01.2018 року № 32-ОС, ОСОБА_1 зараховано у списки особового складу управління та постановлено на всі види забезпечення, та наказом цього ж управління від 19.09.2018 року № 358-ОС виключено зі списків особового складу, знято з усіх видів забезпечення.

Згідно наказу начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 24.09.2019 року № 22-ОС, капітана 1 рангу ОСОБА_1 зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.09.2021 року № 200-ОС, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення капітана 1 рангу ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом голови Державної прикордонної служби України від 08.09.2021 року № 903-ОС за пп. «ґ» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас ЗСУ, з 10.09.2021 року.

На запит представника позивача від 17.09.2021 року, листом від 23.09.2021 року, Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України повідомило, що індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2015-2018 р.р. не виплачувалась, оскільки військовослужбовець перебував на фінансовому забезпеченні в Регіональному управлінні з 2020 року. Разом з цим, вказаним листом повідомлено про те, що ведеться листування з органами Держприкордонслужби, де проходив позивач службу, з метою здійснення відповідних виплат.

Також, на запит представника позивача від 18.10.2021 року, листом від 23.10.2021 року, Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України повідомило, що розрахунок індексації грошового забезпечення за 2015-2018 р.р. буде проведено в термін до 29.10.2021 року. Водночас, відповідачем також повідомлено, що підстави для розрахунку індексації з урахування базового місяця 2008 року відсутні.

Згідно виписки з карткового рахунку позивача у АТ КБ «Приватбанк», на рахунок позивача 28.10.2021 року надійшли кошти у сумі 14866,27 грн., деталі операції заробітна плата.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_3 про розмір невиплаченої індексації за період з 01.01.2014 року по 15.01.2015 року, у цей період ОСОБА_1 перебував на фінансовому забезпеченні в Військовій частині НОМЕР_3 , сума індексація, яка належить до виплати, з 01.01.2014 року по 15.01.2015 року складає 118,45 грн., базовий місяць для розрахунку індексації лютий 2013 року, листопад 2014 року.

У відповідності до довідки Військової частини НОМЕР_5 щодо нарахування та виплати позивачу індексації, за період з 16.01.2015 року по 30.11.2015 року ОСОБА_1 нараховувалась індексація з урахуванням базових місяців листопад 2014 року, липень 2015 року, до сплати належить 4066,84 грн.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_3 про розмір невиплаченої індексації за період з 01.12.2015 року по 16.11.2016 року, у цей період ОСОБА_1 перебував на фінансовому забезпеченні в Військовій частині НОМЕР_3 , сума індексація, яка належить до виплати, з 01.12.2016 року по 16.11.2016 року складає 9399,54 грн., базовий місяць липень 2015 року (наданий В/ч НОМЕР_5 ).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_7 про розмір індексації за 2016-2018 р.р., позивачу нарахована індексація у сумі 1223,64 грн. за період з листопада 2016 року по січень 2018 року з розрахунку базового місяця листопад 2016 року.

Згідно довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення за період військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач проходив військову службу в Управлінні з 23.01.2018 року по 20.09.2018 року, індексація за січень до виплати 63,94 грн., лютий 220,25 грн. (базовий місяць листопад 2016 року згідно довідки В/ч НОМЕР_7 ), з березня 2018 року індексація 0 грн., базовий місяць березень 2018 року (підвищення окладу).

Позивач вважає, що йому виплачено індексацію за 2015-2018 р.р. не в повному обсязі та безпідставно без застосування базового місяця для розрахунку індексації січня 2008 року, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 вказаного Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону).

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються і т.д.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

В контексті наведеного суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Що стосується позовних про здійснення розрахунку індексації з січня 2015 року по листопад 2015 року з урахуванням базового місяця січня 2008 року, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що в період з 01.01.2015 року по 15.01.2015 року позивач перебував на фінансовому забезпеченні в Військовій частині НОМЕР_3 , з 16.01.2015 року по 30.11.2015 року Військовій частині НОМЕР_5 .

При цьому, з урахуванням наданих відповідачами довідок про розмір нарахованої/виплаченої індексації позивача, судом встановлено, що станом на момент подання даного позову ОСОБА_1 виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2015 року по 15.01.2015 року з урахуванням базового місяця листопад 2014 року, з 16.01.2015 року по 30.11.2015 року з урахуванням базових місяців листопад 2014 року, липень 2015 року.

Позивач вважає, що за вказаний період індексація йому мала бути виплачена з розрахунку базового місяця січня 2008 року, як місяця підвищення посадового окладу.

Тобто, спірним у даній справі є питання щодо визначення базового місяця при нарахуванні та виплаті індексації з січня 2015 року по листопад 2015 року.

Суд зазначає, що згідно п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року (в редакція на момент виникнення спірних правовідносин), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Таким чином, згідно Порядку № 1078, у наведеній редакції, базовим місяцем при розрахунку індексу споживчих цін вважався місяць, у якому відбувається підвищення заробітної плати працівника за рахунок збільшення її постійних складових.

Висновки суду у даній справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 825/565/17, у яких Верховним Судом вказано, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Згідно наявних в матеріалах справи довідок Військової частини НОМЕР_3 та Військової частині НОМЕР_5 щодо розрахунку індексації грошового забезпечення позивача, індексація з 01.01.2015 року по 30.12.2015 року розрахована з урахуванням базового місяця листопад 2014 року, оскільки позивач почав отримувати надбавку за кваліфікацію.

Також, з вказаних довідок вбачається, що Військовою частиною НОМЕР_5 , з огляду на підвищення набавки позивачу за вислугу років у липні 2015 року, визначено липень 2015 року, як базовий місяць для подальшого нарахування позивачу індексації.

Обставини щодо підвищення позивачу розміру надбавки за вислугу років та встановлення надбавки за кваліфікацію підтверджується наданими Військовою частиною НОМЕР_5 та Військовою частиною НОМЕР_3 архівними довідками щодо виплаченого позивачу грошового забезпечення за період з січня 2014 року по листопад 2015 року.

Позовна заява не містить доводів щодо невірного розрахунку індексації за вказаний період.

Суд звертає увагу на те, що в позові позивач посилається на положення Порядку №1078, у редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року, а тому, ці положення не можуть бути застосовані у правовідносинах щодо нарахування індексації з січня 2015 року по листопад 2015 року.

Суд наголошує, що встановлення з січня 2015 року по листопад 2015 року базових місяців для розрахунку індексації позивача листопад 2014 року, липень 2015 року не оскаржено позивачем.

За таких обставин, оскільки дії відповідачів щодо визначення листопада 2014 року, липня 2015 року в якості базових місяців під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації позивача з січня 2015 року по листопад 2015 року у зв`язку з підвищенням постійних складових грошового забезпечення відповідають наведеним вимогам Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, а доводи позивача засновані на вимогах Порядку № 1078, які не були чинні у спірний період, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо перерахунку індексації з січня 2015 року по листопад 2015 року слід відмовити.

Разом з цим, суд зазначає, що згідно п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, у редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Згідно п. 10-2 Порядку № 1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи.

Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу.

З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Такі ж правила нарахування індексації діють для новоприйнятих працівників - обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

У цьому контексті суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Вказана постанова була чинна з 01 січня 2008 року до 01 березня 2018 року.

В період з 01.12.2015 року по 16.11.2016 року позивач перебував на фінансовому забезпеченні в Військовій частині НОМЕР_3 , з 17.11.2016 року по 22.01.2018 року позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_7 , з 23.01.2018 року по 28.02.2018 року в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, з урахуванням наданих відповідачами довідок про розмір нарахованої/виплаченої індексації позивачу, судом встановлено, що станом на момент подання даного позову ОСОБА_1 виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 16.11.2016 року з урахуванням базового місяця липень 2015 року, з 17.11.2016 року по 28.02.2018 року з розрахунку базового місяця листопад 2016 року.

Проте, будь-яких доказів, що тарифна ставка (посадовий оклад) за посадою, яку займав позивач, змінювалась (підвищувалась) з січня 2008 року до березня 2018 року, а саме у липні 2015 року та листопаді 2016 року, до суду не надано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм Порядку № 1078 січень 2008 року є базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року.

Що стосується посилань відповідачів на положення п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013), суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 Постанови від 09.12.2015 року № 1013 Кабінетом Міністрів України постановлено: Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078, у редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати.

У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Згідно п. 10-2 Порядку № 1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, згідно Порядку № 1078, в редакції Постанови № 1013, починаючи з 01.12.2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.

Поряд із цим, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто, з 01.12.2015 року, посадові оклади військовослужбовців не змінилися.

Пунктом першим вказаної Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 року посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників.

Однак, підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1- 3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.

Суд зазначає, що відповідачами в ході розгляду справи не надано доказів щодо підвищення у грудні 2015 року - січні 2016 року тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач.

За викладених обставин та наведеного правового регулювання, оскільки у грудні 2015 року - січні 2016 року підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, не відбулось, суд приходить до висновку, що доводи відповідачів щодо необхідності обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації з січня 2016 року з огляду на положення п. 3 Постанови № 1013 є необґрунтованими.

Більш того, суд звертає увагу на те, що за спірний період позивачу не нараховувалась індексації з урахуванням базового місяця січня 2016 року, а індексацію розраховано з урахуванням базових місяців липень 2015 року та листопад 2016 року.

При цьому, Військова частина НОМЕР_3 не обґрунтувала підстав обчислення індексації з 01.12.2015 року з урахуванням базового місяця липня 2015 року, а послалась на те, що вказаний місяць був визначений В/ч НОМЕР_5 , в якій позивач проходив служби за попередній період.

Водночас, оскільки з 01.12.2015 року підлягав застосуванню п. 5 Порядку № 1078, у редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року, згідно якого підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи, відповідно для обрахунку індексації з 01.12.2015 року у Військової частини НОМЕР_3 не було підстав для застосування базового місяця липня 2015 року, який визначений за норм, що діяли до цієї дати та який не є місяцем підвищення посадового окладу.

Також, суд вважає безпідставними посилання Військової частини НОМЕР_7 та ІНФОРМАЦІЯ_1 в обґрунтування правомірності дій щодо обрахунку індексації з урахуванням базового місяця листопад 2016 року на обставини прийняття позивача на службу за новою посадою у листопаді 2016 року, оскільки пунктом 10-2 Порядку № 1078, в редакції за вказаний період, прямо передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для новоприйнятих працівників здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

В свою чергу, як вже зазначалось судом, будь-яких доказів того, що тарифна ставка (посадовий оклад) за посадою, яку займав позивач, змінювалась (підвищувалась) з січня 2008 року до березня 2018 року, а саме у листопаді 2016 року, до суду не надано.

На підставі наведеного, суд відхиляє доводи відповідачів та погоджується з доводами позивача, що йому протиправно не нараховано індексацію за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки суду у даній справі відповідають висновкам Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами (зокрема, постанови від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, від 19 травня 2022 року у справі № 200/3859/21, від 28 червня 2022 року у справі № 640/8991/21, від 28 вересня 2022 року у справі № 560/3965/21, від 20 жовтня 2022 року у справі № 400/426/21).

Що стосується посилань відповідачів на те, що визначення базового місяця для розрахунку індексації належить до дискреційних повноважень останніх, які суд перебирати на себе не може, слід зазначити, що за усталеною практикою Верховного Суду дискреційними повноваженнями є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Верховний Суд у своїй практиці вказував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації.

Наведені висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, від 12 травня 2022 року у справі № 200/7006/21, від 31 травня 2022 року у справі № 400/4491/20.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідачів про те, що визначення базового місяця для розрахунку індексації належить до дискреційних повноважень останнього, які суд перебирати на себе не може.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлені судом обставини про те, що в період з 01.12.2015 року по 16.11.2016 року позивач перебував на фінансовому забезпеченні в Військовій частині НОМЕР_3 , з 17.11.2016 року по 22.01.2018 року позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_7 , з 23.01.2018 року по 28.02.2018 року в ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання саме вказаних відповідачів нарахувати індексацію грошового забезпечення позивача за наведені періоди з одночасним визначенням січня 2008 року, як базового місяця для проведення індексації, з урахуванням раніше виплачених сум.

Також, суд звертає увагу на те, що у відзиві на позовну заяву Військова частина НОМЕР_7 вказала на те, що відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 року № Т/116-1743 виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної України, з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини, у зв`язку із звільненням з військової служби, з урахуванням невиплаченої індексації грошового забезпечення під час проходження служби в інших органах Державної прикордонної служби України.

Згідно обставин даної справи, в період проходження позивачем служби з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року йому не виплачувалась індексація та виплату індексації здійснено після звільнення з військової служби ІНФОРМАЦІЯ_3 , як органом з якого позивача звільнено з військової служби, на підставі довідок, зокрема, Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахованих сум індексації.

Зазначені обставини не заперечуються Регіональним управлінням Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України та додатково підтверджуються випискою з банку щодо зарахування на рахунок позивача індексації однією сумою за період проходження служби у різних В/ч.

За таких обставин, враховуючи, що Військовою частиною НОМЕР_3 , Військовою частиною НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснено помилковий розрахунок індексації, що призвело до неотримання позивачем сум індексації, однак, безпосередню виплату індексації здійснено Регіональним управлінням Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, суд приходить до висновків, що Регіональне управління слід зобов`язати здійснити виплату позивачу індексації, нарахованої вказаними установами, на підставі судового рішення у даній справі.

Що стосується позовних вимог про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В свою чергу, згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як встановлено у даній справі, позивачу в період проходження служби в Військовій частині НОМЕР_3 , Військовій частині НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та після виключення зі списків частин не виплачувалась індексація.

Відповідно до наказу начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.09.2021 року № 200-ОС, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення капітана 1 рангу ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом голови Державної прикордонної служби України від 08.09.2021 року № 903-ОС за пп. «ґ» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас ЗСУ, з 10.09.2021 року.

Виплата індексації за 2015-2018 р.р. здійснена 28.10.2021 року Регіональним управлінням Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, як органом з якого позивача звільнено з військової служби, на підставі довідок, зокрема, Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахованих сум індексації.

При цьому, у даній справі встановлено, що Військовою частиною НОМЕР_3 , Військовою частиною НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснено помилковий розрахунок індексації, що призвело до неотримання позивачем сум індексації.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання відшкодування за затримку виплати індексації грошового забезпечення на підставі статті 117 КЗпП України.

Посилання відповідачів на відсутність підстав у даній справі для нарахування відшкодування за затримку виплати індексації на підставі статті 117 КЗпП України з огляду на передчасність таких вимог та наявність спірних правовідносин, які стосуються розміру належних звільненому працівникові сум, суд вважає безпідставними, з огляду на викладене.

Нормами статті 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України).

Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Натомість, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, тому числі й після прийняття судового рішення.

На підставі наведеного, враховуючи, що непроведення з вини власника, або уповноваженого ним органу, розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд приходить до висновку, що у позивача наявне право на отримання відшкодування за затримку виплати індексації на підставі статті 117 КЗпП України.

Висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах щодо стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні у випадку визначення суми виплат судовим рішенням, яка викладена у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17. Так, Великою Палатою Верховного Суду у вказаному рішенні визначено, що якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Також, у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 Великою Палатою Верховного Суду вказано, що у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Водночас, вирішуючи питання щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц та від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17, згідно якої, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Велика Палата Верховного Суду у наведених справах дійшла висновку, що зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

В свою чергу, застосовуючи до обставин даної справи критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, суд виходить з наступного.

На час вирішення справи в суді розмір суми індексації, яка є простроченою заборгованістю щодо ОСОБА_1 у зв`язку із його звільненням, не визначений, буде визначатися відповідачами шляхом розрахунку індексації за рішенням суду, отже за критерієм розміру невиплаченої індексації наразі суд не взмозі вирішити питання співмірності заявленої до відшкодування суми компенсації за ст.ст.116, 117 КЗпП України 36950,41грн. та можливості її зменшення.

Отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню у зв`язку з їх передчасністю, проте позивач може ініціювати в суді новий спір, що виникне з нових підстав, обумовлених нарахуванням та виплатою індексації відповідачами за рішенням суду.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частино 1 статті 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», інші витрати для розподілу відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_3 ), Військової частини НОМЕР_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ; адреса: АДРЕСА_4 ), Військової частини НОМЕР_7 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ; адреса: АДРЕСА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_9 ) (код ЄДРПОУ: НОМЕР_10 ; адреса: АДРЕСА_6 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо ненарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 року по 16.11.2016 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_7 щодо ненарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 17.11.2016 року по 22.01.2018 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 23.01.2018 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 16.11.2016 року із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць), з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_7 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) нарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення з 17.11.2016 року по 22.01.2018 року із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць), з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_9 ) (код ЄДРПОУ: НОМЕР_10 ) нарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення з 23.01.2018 року по 28.02.2018 року із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць), з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць), нараховану Військовою частиною НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військовою частиною НОМЕР_7 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_9 ) (код ЄДРПОУ: НОМЕР_10 ), з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян