Справа № 520/1847/22
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

23.02.2023 р. справа №520/1847/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Сліденка А.В., за участю секретаря судового засідання - Стрєлка О.В., представника позивача - Венгера В.Л., представника відповідача - Шапошника С.С., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД"
до Головного управління ДПС у Харківській області
проскасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.11.20221 р. №7, -

встановив:

Позивач, Державне підприємство «Харківський машинобудівний завод «ФЕД» (далі за текстом - заявник, платник, ТОВ, Товариство) у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.11.2021р. №7.

Аргументуючи цю вимогу зазначив, що викладених в акті податкової перевірки протиправних діянь не вчиняв. Наполягав на помилковості та хибності тверджень контролюючого органу про неправильне справляння ПДВ. Стверджував, що у зносинах із контрагентом-постачальником правильно обчислював податок на додану вартість за діючим правочином та у межах реальних господарських операцій.

Відповідач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області (далі за текстом - контролюючий орган, владний суб`єкт, адміністративний орган, ГУ, Управління) з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що проведена податкова перевірки показала на те, що контрагент заявника - підрядник (ТОВ «Основа буд Плюс») за фактом настання першої події (надходження від заявника безготівкових коштів на рахунок у банку) виписав податкову накладну №4 від 29.08.2019р. на суму 1.763.460,24грн. (у т.ч. ПДВ 293.910,04грн.) за номенклатурою поставки - «Капітальний ремонт цеха №20 «Прогресивних технологій» корпусу №11 за адресою - м.Харків, вул. Сумська, буд.132», але фактично будівельних робіт не проводив, а залучив до виконання всього обсягу будівельних робіт - ТОВ «Свєтстрой», котрим 30.08.2019р. було складено податкову накладну №804 на цю ж саму номенклатуру поставки - «Капітальний ремонт цеха №20 «Прогресивних технологій» корпусу №11 за адресою - м. Харків, вул. Сумська, буд.132». За твердженням контролюючого органу, обсяг будівельних робіт, строки виконання будівельних робіт, місцезнаходження ТОВ «Свєтстрой» та офіційно задекларовані технічні і виробничі активи засвідчують відсутність як у ТОВ «Основа буд Плюс», так і у ТОВ «Свєтстрой» фізичної змоги виконати ці роботи протягом вересня 2019р. Наполягав, що у даному конкретному випадку заявник сформував податковий кредит з ПДВ у зносинах з ТОВ «Основа буд Плюс» на 293.910,04грн. за відсутності об`єкта справляння ПДВ у межах господарської операції, котра у дійсності не відбулась.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, значиться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у якості юридичної особи під ідентифікаційним кодом - 14310052.

27.08.2019р. між заявником (у якості замовника) та ТОВ «Основа Буд Плюс» (у якості підрядника) було укладено договір підряду №267/19-209 на виконання будівельних робіт - «Капітальний ремонт цеха №20 «Прогресивних технологій» корпусу №11 за адресою - м. Харків, вул. Сумська, буд.132».

Пунктом 1.1 Договору підряду №267/19-209 від 27.08.2019р. було передбачено виконання ТОВ «Основа Буд Плюс» ремонтно-будівельних робіт власними силами.

Місцезнаходженням сторін Договору підряду №267/19-209 від 27.08.2019р. є адреса м. Харків, вул. Сумська, 132 у заявника та адреса м. Київ, провул. Червоноармійський, б.14, корпус 3Б, офіс 14 у ТОВ «Основа Буд Плюс».

Доказів знаходження виробничих активів (устаткування, знаряддя, приладів, пристосувань, будівельної техніки тощо) підрядника за місцем розміщення об"єкту ремонтно-будівельних робіт сторонами справи до суду не подано.

У межах процедури укладання договору підряду №267/19-209 від 27.08.2019р. ТОВ «Основа Буд Плюс» надав у фізичне розпорядження заявника довідку №77 від 31.07.2019р., згідно з якою штат ТОВ «Основа Буд Плюс» складається з: директора Кур`ян Р.М., бригадира на дільницях основного виробництва ОСОБА_1 , машиніста екскаватора ОСОБА_2 , головного інженера Щербина С.М., інженера кошторисника ОСОБА_3 , маляра штукатура ОСОБА_4 , електромонтажника Сидоренко Є.І., виконробу Пичкар І.Г.

29.08.2019р. заявник згідно з платіжним дорученням №5288 від 29.08.2019р. оплатив контрагенту підряднику (ТОВ «Основа буд Плюс») частину вартості робіт у розмірі 1.763.460,24грн.

29.08.2019р. контрагент заявника - підрядник (ТОВ «Основа буд Плюс») за фактом настання першої події (надходження від заявника безготівкових коштів на рахунок у банку) виписав податкову накладну №4 від 29.08.2019р. на суму 1.763.460,24грн. (у т.ч. ПДВ 293.910,04грн.) за номенклатурою поставки - «Капітальний ремонт цеха №20 «Прогресивних технологій» корпусу №11 за адресою - м. Харків, вул. Сумська, буд.132».

30.08.2019р. контрагент заявника - підрядник (ТОВ «Основа буд Плюс») передав виконання всього обсягу будівельних робіт - ТОВ «Свєтстрой», котрим 30.08.2019р. було складено податкову накладну №804 на цю ж саму номенклатуру поставки - «Капітальний ремонт цеха №20 «Прогресивних технологій» корпусу №11 за адресою - м. Харків, вул. Сумська, буд.132».

30.09.2019р. між заявником та контрагентом заявника - підрядником (ТОВ «Основа буд Плюс») було підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2019р. на суму робіт - 1.626,76360тис.грн., інших витрат 9,60971тис.грн., ПДВ 262,92837тис.грн.

Ці ж самі показники містять і у підписаному заявником та контрагентом заявника - підрядником (ТОВ «Основа Буд Плюс») 30.09.2019р. акті №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2019р.

Стверджуючи про реальність виконання будівельних робіт за договором підряду №267/19-209 від 27.08.2019р. саме працівниками контрагента заявника - підрядника (ТОВ «Основа Буд Плюс») заявник подав до суду службові записки про допуск на територію ДП «Харківський машинобудівний завод «ФЕД» сторонніх громадян. (а.с.197-217 т.1).

Однак, суд змушений констатувати відсутність прізвищ фізичних осіб громадян, згаданих у цих службових записках та разових перепусках, у тексті власно складеної ТОВ «Основа Буд Плюс» довідки №77 від 31.07.2019р. про штат ТОВ «Основа Буд Плюс».

На виконання вимог ч.4 ст.9 КАС України суд з`ясував у представника позивача у судовому засіданні на підставі яких документів працівники ДП «Харківський машинобудівний завод «ФЕД» ідентифікували сторонніх громадян саме у якості працівників ТОВ «Основа Буд Плюс».

Суть отриманої відповіді полягала у тому, що саме представнику позивача ці обставини невідомі.

Виписана ТОВ «Основа Буд Плюс» податкова накладна №4 від 29.08.2019р. на суму 1.763.460,24грн. (у т.ч. ПДВ 293.910,04грн.) за номенклатурою поставки - «Капітальний ремонт цеха №20 «Прогресивних технологій» корпусу №11 за адресою - м. Харків, вул. Сумська, буд.132» була віднесена заявником на формування податкового кредиту з податку на додану вартість звітного податкового періоду серпень 2019р.

У податковій декларації з ПДВ серпня 2019р. заявником у графах 19, 20, 20.3, 21 було відображено від`ємне значення з податку на додану вартість у сумі 766.089,00грн.

За відомостями Єдиного реєстру податкових накладних Головним управлінням було виявлено, номенклатура поставки - «Капітальний ремонт цеха №20 «Прогресивних технологій» корпусу №11 за адресою - м. Харків, вул. Сумська, буд.132» була передана ТОВ «Основа Буд Плюс» на виконання до ТОВ «Свєтстрой» (податкова адреса м. Одеса, вул. Успенська, б.22), котрим за серпень 2019р. було виписано податкових накладних на виконання будівельних робіт на 2.134.087,87грн. для ТОВ «Влад груп» у м. Києві, на 128.253,77грн. для ТОВ «Виконроб-82» у м. Києві, на 110.605,23грн. для ТОВ «Фенікс-Груп» у м. Києві та Київській області, на 300.000,00грн. для ПП «Югкапиталинвест» у м. Одеса, на 391.483,26грн. для ТОВ «Бк Сервіс» у м. Києві, на 225.000,00грн. для ТОВ «ПВЦ «Сервіт» у м. Києві, на 137.000,00грн. для ТОВ «Євро Плюс буд» у м. Старокостянтинові, на 133.333,34грн. для ТОВ «Фіс» у м. Одеса, на 211.433,33грн. для ТОВ «Основа Буд Плюс» у м. Борисполі та м. Харкові.

14.05.2021р. Головним управлінням було складено письмовий запит №17900/6/20-40-07-27-11, яким заявника зобов`язано подати документи та письмові пояснення стосовно зносин з ТОВ «Основа Буд Плюс» із формування податкового кредиту з ПДВ у сумі 293,9тис.грн. у серпні 2019р. (зокрема і в аспекті достатності трудових ресурсів та активів для реального виконання зобов`язань).

Відповідь на цей запит була надана заявником у листі від 08.06.2021р. вих.207-292.

Проте, суд відмічає, що указаний до цього листа додаток у 45 сторінок не містить конкретного переліку наданих документів.

14.09.2021р. відносно заявника Головним управлінням було видано наказ №6865-п з приводу призначення документальної позапланової виїзної перевірки з питання правильності справляння ПДВ у взаємовідносинах з ТОВ «Основа буд Плюс» за серпень 2019р.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 27.09.2021р. №16737/20-40-07-27-06/14310052 (далі за текстом - Акт №16737).

У тексті Акту викладені власні судження контролюючого органу про вчинення заявником податкового правопорушення, а саме: п.198.1 ст.198, п.198.3 ст.198, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201, п.201.2 ст.201, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України за рахунок безпідставного збільшення сум податкового кредиту з ПДВ на суму 293.910,04грн. за нереальними господарськими операціями з ТОВ «Основа буд Плюс».

03.11.2021р. із посиланням на Акт №16737 контролюючим органом було видано податкове повідомлення - рішення №7 про зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість звітного податкового періоду серпень 2010р. на 293.910,00грн.

Не погодившись із відповідністю закону згаданого рішення контролюючого органу, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч.2 ст.19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Відносини з приводу справляння податку на додану вартість з 01.01.2011р. регламентовані, насамперед, приписами розділу V Податкового кодексу України і згідно з ст.185 названого кодексу об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

У розумінні п.14.1.191 ст.14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду, а у розумінні п.п.14.1.185 ст.14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною ч.1 ст.875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Як то передбачено ч.1 ст.877 Цивільного кодексу України, підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Згідно з ч.1 ст.838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Отже, змістом правочину у формі договору будівельного підряду є будівництво об`єкта або виконання будівельних робіт саме підрядником.

Чинний національний закон України передбачає можливість залучення підрядником до виконання частини обсягу робіт інших суб`єктів права (субпідрядників), але водночас із цим не передбачає можливості передання всього обсягу робіт субпідрядникам.

Отже, об`єктом оподаткування ПДВ у спірних правовідносинах сторонами правочину прямо визначена власна робота заявника, а не робота третіх сторонніх осіб.

У ході розгляду справи судом достеменно установлено, що ТОВ "Основа Буд Плюс" не здійснював замовнику (тобто заявнику) поставку власно виконаних будівельних робіт за епіходом формування податкового кредиту з ПДВ на 293.910,04грн.

Натомість, у спірних правовідносинах за епізодом формування податкового кредиту з ПДВ на 293.910,00грн. має місце випадок передачі контрагентом заявника підрядником (ТОВ «Основа Буд Плюс») усього обсягу робіт за податковою накладною №4 від 29.08.2019р. на суму 1.763.460,24грн. (у т.ч. ПДВ 293.910,04грн.) за номенклатурою поставки - «Капітальний ремонт цеха №20 «Прогресивних технологій» корпусу №11 за адресою - м. Харків, вул. Сумська, буд.132» на виконання та третьої сторонньої особи (ТОВ «Свєтстрой») за податковою накладною від 30.08.2019р. №804.

Відтак, оскільки контрагент заявника підрядник (ТОВ «Основа буд Плюс») є непричетним до виконання усього обсягу робіт за податковою накладною №4 від 29.08.2019р. на суму 1.763.460,24грн., то у межах Договору підряду №267/19-209 від 27.08.2019р. не виникло об`єкта справляння ПДВ - постачання ТОВ «Основа буд Плюс» послуги у вигляді виконання будівельних робіт, позаяк усі будівельні роботи усупереч змісту домовленостей між сторонами були документально виконані не ТОВ «Основа Буд Плюс», а ТОВ «Свєтстрой».

Таким чином, як у взаємовідносинах між заявником та замовниками будівельних робіт, так і у взаємовідносинах між заявником та третіми сторонніми особами відсутній визначений договором будівельного підряду об`єкт справляння ПДВ поставка власновиконаних ТОВ «Основа буд Плюс» будівельних робіт.

Можливість формування податкового кредиту з податку на додану вартість за відсутності об`єкта справляння ПДВ нормами Податкового кодексу України не передбачена.

Окрім того, аналізуючи положення норм розділу V Податкового кодексу України (а саме: ст.ст.185, 187, 188, 198, 201) у кореспонденції з приписами ст.ст.215, 216, 228 Цивільного кодексу України та ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України суд доходить висновку про те, що платник податків може правомірно реалізувати право на формування податкового кредиту з ПДВ у разі одночасного існування сукупності таких обставин як: 1) отримання від контрагента-постачальника первинних документів без дефекту форми, змісту (тобто відтворення всіх обов`язкових за законом реквізитів, з детальним описанням суті та показників господарської операції) чи походження (тобто створення документу реально існуючим суб`єктом права) або проведення операції списання безготівкових коштів з банківського рахунку в оплату вартості товару (роботи, послуги); 2) відсутність наміру на безпідставне одержання податкової вигоди; 3) реальне проведення платником податків господарської операції в умовах звичайної господарської діяльності, яка здійснюється з дотриманням засад розумності, виваженості, добросовісності, сумлінності та спрямована на отримання позитивного економічного результату; 4) настання події виникнення права на податковий кредит; 5) реєстрація контрагентом-постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вимоги до змісту та форми первинних документів викладені законодавцем у ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», де передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

До того ж у силу вимог абз.2 п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.

Таким чином, і за приписами ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», і за приписами абз.2 п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна у якості первинного документа повинна містити відомості, котрі поза розумним сумнівом детально висвітлюють зміст та обсяг господарської операції і є достовірними.

На виконання вимог ч.5 ст.242 КАС України суд бере до уваги, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 20.12.2019р. по справі №826/16776/18 (адміністративне провадження №К/9901/29228/19) "Для цілей оподаткування ПДВ операції з постачання (придбання) товарів (послуг) мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку.

Наявність у платника ПДВ первинних документів, які складені для оформлення операції з постачання, не є безумовною підставою для визнання за платником податку права на податковий кредит. Обов`язковою умовою є достовірність цих документів.".

При цьому, суд зважає, що за визначенням ч.1 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не доведеного документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не спричиняє виникнення безумовних та беззаперечних підстав для висновку про реальне існування такої обставини у дійсності.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Наведений висновок суду стосовно тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України повністю корелюється із правовим висновком постанови Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У межах даного спору суд бере до уваги, що контрагент заявника підрядник (ТОВ «Основа Буд Плюс») знаходиться у м. Києві, доказів проведення робіт на території ДП «Харківський машинобудівний завод «Фед» тими працівниками ТОВ «Основа Буд Плюс», котрі згадані у довідці ТОВ «Основа буд Плюс» №77 від 31.07.2019р. про штат ТОВ «Основа Буд Плюс», матеріали справи не містять.

Доказів фізичного виконання робіт за Договором підряду №267/19-209 від 27.08.2019р. працівниками ТОВ «Основа Буд Плюс» або працівниками ТОВ «Свєтстрой» матеріали справи не містять.

Виконання будівельних робіт третіми сторонніми особами, котрі юридично не мають належності до штату найманих працівників ТОВ «Основа Буд Плюс» у даному конкретному випадку об`єктивно не здатне призвести до виникнення об`єкту справляння ПДВ у межах Договору підряду №267/19-209 від 27.08.2019р. з огляду на зміст досягнутих між сторонами цього правочину домовленостей.

Відтак, суд констатує, що обрані контролюючим органом мотиви вчинення адміністративного волевиявлення та обсяг використаних доказів у даному конкретному випадку за епізодом зносин із ТОВ «Основа Буд Плюс» поза розумним сумнівом засвідчують юридичну правильність та фактичну обґрунтованість тих підстав, які покладені в основу оскарженого рішення, адже документальне оформлення факту виконання усупереч закону та договору усього обсягу будівельних робіт не підрядником, а третіми сторонніми особами, котрі до того ж не мали для цього фізичних, технічних і фінансових можливостей явно та очевидно показує на відсутність об`єкту оподаткування ПДВ.

Наведені приватною особою доводи у даному конкретному випадку не доводять ані неправомірності рішення контролюючого органу, ані наявності порушеного суб`єктивного права (ущемленого законного інтересу).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України, позаяк обставини події з`ясував з достатньою повнотою, діяння заявника кваліфікував правильно, норму закону визначив належну, положення цієї норми права витлумачив вірно, унаслідок чого міра застосованої юридичної відповідальності узгоджується із змістом нормативного регламентування та характером, суттю та наслідками вчинку приватної особи.

Отже, у спірних правовідносинах факт порушення суб`єктивного права заявника за епізодом формування податкового кредиту з ПДВ за наслідками зносин із ТОВ «Основа Буд Плюс» не знайшов підтвердження у ході розгляду справи, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

При розв`язанні спору, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії); вичерпно реалізував існуючі механізми з`ясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи; дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору; у достатньому поза розумним сумнівом обсязі виклав власні мотиви тлумачення змісту належних норм права, оцінки фактичних обставин спору та доводів сторін.

Решта аргументів сторін не потребує окремої оцінки, адже не має юридичного значення для правильного вирішення спору по суті, бо достеменно виявлена судом обставина відсутності об`єкту справляння ПДВ у зносинах між заявником та ТОВ «Основа Буд Плюс» у межах Договору підряду №267/19-209 від 27.08.2019р. в частині податковою накладною №4 від 29.08.2019р. на суму 1.763.460,24грн. (у т.ч. ПДВ 293.910,04грн.) за номенклатурою поставки - «Капітальний ремонт цеха №20 «Прогресивних технологій» корпусу №11 за адресою - м. Харків, вул. Сумська, буд.132» (через передання усього обсягу робіт третій сторонній особі та через відсутність як у ТОВ «Основа Буд Плюс», так і ТОВ «Свєтстрой» фізичної змоги виконання будівельних робіт) призводить до неспроможності доводів відносно кримінальних проваджень та доктрини «належної обачності».

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України - 03.03.2023р.; набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя А.В. Сліденко