Справа № 160/256/23
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2023 року Справа № 160/256/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
03.01.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене з пропуском встановлено строку для формування такого податкового повідомлення-рішення, а саме: після 1 липня 2022 року. Крім цього позивач зазначає, що Павлоградською міською радою жодних рішень щодо продовження дії рішень міської ради або нових рішень щодо ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2021 рік прийнято не було, позивач зазначає, що Виконавчий комітет Павлоградської міської ради не повноважений приймати рішення щодо продовження дії рішення міської ради або нових рішень щодо ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2021 рік. Оскільки відсутнє рішення Павлоградської міської ради «Про встановлення ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2021 рік», а ставка податку повинна бути встановлена саме в рішенні міської ради, як окремому нормативно-правовому акті, стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в 2021 році є незаконним. Крім цього позивач зазначає, що комерційна діяльність в даному приміщенні не ведеться. На підставі зазначено позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
05.01.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
25.01.2023 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що винесення податкового повідомлення-рішення пізніше 1 липня не може вважатися підставою для визнання протиправним вказаного податкового повідомлення-рішення. Крім цього відповідач зазначає, що пізніше направлення податкового повідомлення-рішення може вплинути лише на строки сплати грошового зобов`язання, визначеного у вказаному податковому повідомленні-рішенні, в свою чергу, п.266.10.2 п.266.10 ст.266 ПКУ визначає лише звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання. Також відповідач зазначає, що під час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач керувався рішенням Павлоградської міської ради від 19.06.2018 року №1231-37/VII, яким визначені ставки податку на нерухоме майно для об`єктів нежитлової нерухомості. Ставки податку на нерухоме майно для об`єктів нежитлової нерухомості встановлені вказаним рішенням, зокрема, на 2021 рік. Крім цього відповідач зазначає, що об`єкт нерухомості, що належить позивачу, є об`єктом оподаткування, відповідно до п.2 ч.2 ст. 222 ПКУ, оскільки доказів, що вказаний об`єкт у спірний період використовувався для надання освітніх послуг, не надано. На підставі зазначеного відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії НАВ №316268 ОСОБА_1 на праві приватної власності належать будівля ДДУ (літера А за генеральним планом) загальною площею 1128,7 кв.м., вимощення І, огорожа №1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач, не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернулась до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
За пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Законом України №466-ІХ від 16.01.2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі - Закон №466, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) внесено зміни до Податкового кодексу України.
Закон №466 набув чинності 25.05.2020 року.
Так, Закон №466 змінює строки прийняття та оприлюднення рішень про встановлення податків та/або зборів.
Також вказаним Законом №466 внесено зміни у пункт 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та викладено його у наступній редакції:
Сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.
Крім цього вказаним Законом №466 внесено зміни у підпункт 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та викладено його у наступній редакції:
У разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.
Отже, Закон№466 скасував обов`язок щорічного прийняття рішень про встановлення місцевих податків та/або зборів.
Як свідчать встановлені обставини справи, спірне податкове повідомлення-рішення прийняте з урахуванням рішення Павлоградської міської ради від 19.06.2018 року №1231/37-VII "Про встановлення ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".
Таким чином, з огляду на той факт, що рішення Павлоградської міської ради від 19.06.2018 року №1231/37-VII не містить строку його дії, а Павлоградською міською радою не приймалось рішення про встановлення ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2021 рік, суд доходить висновку, що дія рішення Павлоградської міської ради від 19.06.2018 року №1231/37-VII поширюється і на 2021 рік.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно застосовано ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затверджені рішенням Павлоградської міської ради від 19.06.2018 року №1231/37-VII.
Таким чином доводи позивача в цій частині є необґрунтованими та не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Вирішуючи правовідносини щодо винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з пропуском строку, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно пп.266.10.2, 266.10.3 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Таким чином, відповідачем правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення з урахуванням строку, зазначеного в пп.266.10.3 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України.
В свою чергу, доводи позивача про порушення відповідачем строку, визначеного пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, не можуть свідчити про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки порушення вказаного строку може вплинути виключно на звільнення особи від відповідальності, передбаченої Податковим кодексом України за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, та не може свідчити про протиправність самої суми податкового зобов`язання.
Щодо доводів позивача, що нею не ведеться комерційна діяльність у приміщеннях нерухомого майна, що належить позивачу на праві приватної власності, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування:
а) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності);
б) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки;
в) будівлі дитячих будинків сімейного типу;
ґ) житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради;
д) об`єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям з інвалідністю, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об`єкта на дитину;
е) об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність у тимчасових спорудах для здійснення підприємницької діяльності та/або в малих архітектурних формах та на ринках;
є) будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;
ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;
з) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських об`єднань осіб з інвалідністю та їх підприємств;
и) об`єкти нерухомості, що перебувають у власності релігійних організацій, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, та використовуються виключно для забезпечення їхньої статутної діяльності, включаючи ті, в яких здійснюють діяльність засновані такими релігійними організаціями добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), крім об`єктів нерухомості, в яких здійснюється виробнича та/або господарська діяльність;
і) будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від форми власності та джерел фінансування, що використовуються для надання освітніх послуг;
ї) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення та відпочинку дітей, а також дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення і відпочинку дітей, які знаходяться на балансі підприємств, установ та організацій, які є неприбутковими і внесені контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій;
й) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, центрів фізичного здоров`я населення, центрів з розвитку фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю, дитячо-юнацьких спортивних шкіл, а також центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, дитячо-юнацьких спортивних шкіл і спортивних споруд всеукраїнських фізкультурно-спортивних товариств, їх місцевих осередків та відокремлених підрозділів, що є неприбутковими та включені до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення таких установ та організацій з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій;
к) об`єкти нежитлової нерухомості баз олімпійської та паралімпійської підготовки. Перелік таких баз затверджується Кабінетом Міністрів України;
л) об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей.
Таким чином, доказів віднесення приміщення позивача до об`єктів, які не є обєктом оподаткування вказаним податком до суду не надано, а самі доводи позивача, що нею не ведеться комерційна діяльність у вказаному приміщенні не можуть бути підставою для звільнення від сплати податку у спірному випадку відповідно до норм Податкового кодексу України.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Крім цього суд звертає увагу, що спір між позивачем та Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області з приводу оскарження податкового повідомлення-рішення, яким було визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єкта нежитлової нерухомості за 2020 рік, розглядався Третім апеляційним адміністративним судом в межах адміністративної справи №160/7134/21, яким прийнято постанову про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 з тотожних підстав.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський