Справа № 990/99/22
Суддя: Желєзний Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року

м. Київ

Справа № 990/99/22

Провадження № 11-127заі22

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Уркевича В. Ю.,

судді-доповідача Желєзного І. В.,

суддів Британчука В. В., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Ситнік О. М.,Ткача І. В., Ткачука О. С., Чумаченко Т. А., Штелик С. П.,

за участю:

секретаря судового засідання Зейфман І. М.,

представників позивача - Степаненко Ю. М., Фоміна І. Ю.,

представника Етичної ради - Противень С. Л.,

представника Вищої ради правосуддя - Ізвєкова К. В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Етичної ради, Вищої ради правосуддя про визнання нечинними і скасування рішення та наказу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2022 року (судді

Білоус О. В., Желтобрюх І. Л., Олендер І. Я., Шишов О. О., Яковенко М. М.),

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У червні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, у якому просиввизнати нечинними і скасувати рішення Етичної ради від 07 травня 2022 року № 6 «Про невідповідність діючого члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена Вищої ради правосуддя» та наказ в. о. Голови Вищої ради правосуддя Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_1 ».

2. На обґрунтування вимог позивач зазначив, що висновок Етичної ради (далі також Рада) про порушення ним етичних норм і правил поведінки є повністю безпідставним, надуманим і таким, що спростовується викладеними в позовній заяві фактами.

3. На переконання позивача, викладені в оскаржуваному рішенні Ради висновки зроблені її членами на підставі власного тлумачення ймовірних записів телефонних розмов, джерело отримання яких не встановлено. Етичною радою не перевірений та не доведений факт втручання ОСОБА_1 у розгляд судових справ; не зазначений номер справи; не встановлені результати розгляду, наявність незадоволених заявників, апеляційних скарг; не витребувані та не отримані пояснення суддів щодо ймовірного втручання в їх діяльність під час розгляду судової справи. Факт невтручання ОСОБА_1 у діяльність будь-якого судді протягом трьох років роботи членом Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) є доведеним. Зауважує, що не був членом комісії, яка проводила попередній відбір кандидатів на посади членів ВРП, та впливу на їх призначення не мав. Також звертає увагу, що одноосібне залишення скарг без розгляду членом ВРП, як правило, відбувається з формальних підстав, що унеможливлює будь-яку зацікавленість члена ВРП під час ухвалення рішення. Пряма чи публічна зацікавленість у розгляді скарг, сумніви щодо упередженості ОСОБА_1 під час прийняття зазначених рішень відсутні.

4. Також позивач звертає увагу на наявність правової невизначеності в рішенні Етичної ради щодо вчинених ним порушень та на неправильне застосування нею закону, яке полягає в незазначенні конкретної норми права як підстави для розгляду питання про його звільнення з`їздом представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ.

5. Крім того, ОСОБА_1 зауважує, що члени Етичної ради допустили упередженість під час його оцінювання й ухвалення оскаржуваного рішення та не проявили сумлінності, чесності та незалежності.

6. Обґрунтовуючи незаконність наказу в. о. Голови ВРП Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_1 », позивач зазначив, що такий підписано неуповноваженою особою. Чинним законодавством не передбачено право скасування відпусток, припинення нарахування і виплати гарантованої законом члену ВРП винагороди. Повноваження під час прийняття рішення щодо членів ВРП належать виключно ВРП, а не її Голові.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

7. Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

8. Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що Етична рада, приймаючи рішення щодо ОСОБА_1 , розглянула інформацію з відкритих джерел, яку позивач підтвердив під час співбесіди та під час розгляду справи в суді, а відтак, ухвалюючи оскаржуване рішення від 07 травня 2022 року № 6 «Про невідповідність діючого члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена Вищої ради правосуддя», діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що повноваження Етичної ради стосовно ухвалення цього рішення є дискреційними та належать до її виключної компетенції. При цьому встановлення відповідності кандидата на посаду члена ВРП визначеним закономкритеріям, до яких належать професійна етика та доброчесність, здійснюється членами Етичної ради за внутрішнім переконанням.

9. З дня винесення Етичною радою такого рішення член ВРП, стосовно якого воно прийняте, відсторонюється від посади, а його повноваження зупиняються до ухвалення рішення органом, що обрав (призначив) цього члена ВРП, а відтак оскаржуваний наказ прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, зокрема з урахуванням вимог Закону України від 14 липня 2021 року № 1635-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо порядку обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя та діяльності дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя» (далі - Закон № 1635-IX; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та на підставі рішення Етичної ради від 07 травня 2022 року № 6.

Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог

10. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

11. Зазначає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки справу розглянуто за правилами спрощеного, а не загального позовного провадження. Суд не врахував, що у статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій закріплений перелік справ, що розглядаються Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження, відсутній спір щодо скасування спірного рішення Етичної ради та наказу, підписаного неуповноваженим членом ВРП. Також суд першої інстанції порушив норму статті 257 КАС України, оскільки не з`ясував думку сторін щодо можливості розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Під час розгляду справи Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду представник позивача заявив клопотання про зміну порядку розгляду справи і подальший її розгляд за правилами загального позовного провадження. Однак ухвалою суду від 29 вересня 2022 року в задоволенні зазначеного клопотання позивача відмовлено. Як наслідок, у подальшому позивач був позбавлений можливості реалізувати своє право на збільшення позовних вимог та їх судовий розгляд.

12. Позивач наголошує на невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та неповному їх з`ясуванні.

13. В основу висновків Етичної ради, зроблених в оскаржуваному рішенні, покладено аудіозапис невідомого походження та його роздруківку, які, ймовірно, взято з мережі «Інтернет». Суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні дійшов висновку, що Етична рада під час постановлення оскаржуваного рішення врахувала інформацію з відкритих джерел, достовірність якої позивач не спростував. Етична рада не надала до суду належних і допустимих доказів автентичності аудіозаписів, отриманих з мережі «Інтернет», що встановив суд безпосередньо в оскаржуваному рішенні.

14. Позивач на спростування помилковості висновків Етичної ради, викладених в оскаржуваному рішенні, надав листи членів конкурсної комісії з добору кандидатів при Президентові України щодо обрання членів ВРП про відсутність будь-якого тиску з боку позивача, а також листи-відповіді ВРП про відсутність відводів ОСОБА_1 під час виконання ним повноважень члена ВРП та заяви про його самовідвід за наявності відповідних підстав. Однак суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним обставинам справи та не дослідив належним чином наданих стороною позивача доказів.

15. Суд першої інстанції не врахував, що висновок Етичної ради про втручання позивача в розгляд судових справ не перевірений та не доведений; відсутній номер справи; не витребувані та не отримані пояснення суддів щодо ймовірного втручання в їх діяльність під час розгляду судової справи; результати розгляду, наявність незадоволених заявників, апеляційних скарг не встановлені; посилання на будь-які докази в рішенні Етичної ради відсутні. Висновок про доведення невідповідності позивача критерію професійної етики і доброчесності є припущенням членів Етичної ради.

16. Зазначає, що надіслав пояснення до Етичної ради на 113 аркушах. Троє із членів Етичної ради є іноземцями, не володіють українською мовою, тому не мали змоги ознайомитися з поданими позивачем поясненнями у зв`язку з відсутністю їх перекладу. Також немає перекладу аудіозапису, на підставі якого Етична рада дійшла висновків, викладених в її оскаржуваному рішенні.

17. Позивач звертає увагу, що суд не врахував тієї обставини, що оскаржуваний наказ ВРП виданий особою, у якої відсутні відповідні повноваження, - Саліховим В. В . З 21 лютого 2022 року ВРП є неповноважною. Відповідно до частини восьмої статті 22 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) у разі ненабуття ВРП повноважності здійснення повноважень, визначених пунктами 5-7 частини п`ятої цієї статті, покладається на керівника секретаріату ВРП, а в разі необрання Голови ВРП або його заступника - на члена ВРП, який є найстаршим за віком. Суд першої інстанції не врахував висновку Національної академії правових наук України та відмовив у долученні висновку лінгвістичної експертизи від 11 серпня 2022 року, наданих позивачем, щодо застосування та аналізу частини восьмої статті 22 Закону № 1798-VIII.

Рух апеляційної скарги

18. Ухвалою від 10 листопада 2022 року Велика Палата Верховного Суду відкрила провадження за цією скаргою та витребувала з Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду матеріали справи № 990/99/22.

19. Ухвалою від 07 грудня 2022 року Велика Палата Верховного Суду призначила справу до розгляду в судовому засіданні, про що повідомлено учасників справи.

Позиція інших учасників справи щодо апеляційної скарги

20. Представник Етичної ради у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити в її задоволенні та залишити рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2022 року без змін. Зазначає, що судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, оскільки вказаний спір не належить до тієї категорії спорів, які підлягають обов`язковому розгляду за правилами загального позовного провадження; позивач не заперечував щодо розгляду справи у спрощеному позовному провадженні; справи щодо оскарження актів ВРП розглядаються у спрощеному позовному провадженні. Звертає увагу, що подана позивачем заява про збільшення позовних вимог за своїм змістом була заявою про зміну підстав та предмета позову. Таку було подано з порушенням процесуального строку та стадії для її подання.

21. На думку представника Етичної ради, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, а тому доводи позивача щодо незгоди з ними є безпідставними. Під час здійснення оцінювання позивача Етична рада дослідила документи, надані ним на її запит, його письмові та надані під час співбесіди усні пояснення, інформацію, отриману з відкритих джерел, від громадських організацій, від Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК), Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ). Під час проведення співбесіди з позивачем Етична рада обговорила зібрану інформацію та врахувала, що ОСОБА_1 особисто підтвердив факти телефонних розмов, оприлюднених НАБУ в мережі «Інтернет». Також позивач підтвердив, що такі телефонні розмови відбувалися під час розгляду справи судом першої інстанції. Етична рада зробила обґрунтовані висновки про те, що позивач не відповідає таким показникам професійної етики, як чесність, неупередженість, дотримання етичних норм та демонстрація бездоганної поведінки у професійній діяльності й особистому житті.

22. На переконання представника Етичної ради, безпідставними є доводи позивача щодо неврахування судом першої інстанції поданих ним доказів, оскільки суд мотивовано відхилив можливість їх врахування.

23. Також представник Етичної ради зауважив, що всі члени Етичної ради були обізнаними з наданими позивачем документами, усними та письмовими поясненнями, а тому доводи позивача про те, що троє членів Етичної ради, які є іноземцями, не були з ними ознайомлені, є лише помилковими припущеннями. Крім того, звертає увагу на те, що відповідні доводи не були підставою позову, а тому не можуть бути взяті до уваги Великою Палатою Верховного Суду.

24. Представник ВРП у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначив, що не погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, та вважає, що Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду правильно встановлено обставини справи та за результатами її розгляду ухвалено законне та обґрунтоване рішення. Оскаржуване позивачем рішення Етичної ради ухвалено нею в межах її дискреційних повноважень, а тому ВРП не в праві надавати йому оцінку.

25. На переконання представника ВРП, позивачем не наведено належних підстав для скасування наказу в. о. Голови ВРП Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_1 », а тому відповідна вимога є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

26. Зазначив, що відповідно до частини восьмої статті 22 Закону № 1798-VIII у разі ненабуття ВРП повноважності здійснення повноважень, визначених пунктами 5-7 частини п`ятої цієї статті, покладається на керівника секретаріату ВРП, а в разі необрання Голови ВРП або його заступника - на члена ВРП, який є найстаршим за віком. Після відсторонення ОСОБА_1 від посади члена ВРП найстаршим за віком членом ВРП став Саліхов В. В. , а тому доводи позивача про те, що він не мав права підписувати оскаржуваний наказ, не заслуговують на увагу.

27. Наказ в. о. Голови ВРП Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_1 » прийнятий на підставі оскаржуваного рішення Етичної ради у зв`язку з відстороненням члена ВРП ОСОБА_1 від посади та зупиненням його повноважень. Відсторонення члена ВРП не потребує прийняття додаткових рішень або додаткових нормативних актів, оскільки його настання прямо передбачено законом.

28. Оскільки внаслідок відсторонення позивача від посади члена ВРП та

зупинення його повноважень на підставі рішення Етичної ради він не може виконувати свої посадові обов`язки, відсутні підстави для виплати йому винагороди.

29. На переконання представника ВРП, скасування оскаржуваного наказу жодним чином не порушує прав позивача, а надані позивачем висновки експерта в галузі права та лінгвістичної експертизи не є належними доказами в цій справі.

Установлені судом першої інстанції обставини справи

30. Суд першої інстанції установив, що 14 березня 2019 року ОСОБА_1 обраний членом ВРП з`їздом представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ та склав присягу члена ВРП.

31. 29 квітня 2019 року ОСОБА_1 набув повноважень члена ВРП.

32. Рішенням Етичної ради від 07 травня 2022 року № 6 «Про невідповідність діючого члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена Вищої ради правосуддя» діючого члена ВРП ОСОБА_1 визнано таким, що не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена ВРП. Внесено до з`їзду представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ, що обрав члена ВРП ОСОБА_1 , рекомендацію про його звільнення з підстав, визначених пунктами 3-5 частини першої статті 24 Закону № 1798-VIII. Також вирішено, що з дня внесення Етичною радою зазначеного рішення член ВРП ОСОБА_1 відсторонюється від посади, а його повноваження зупиняються до ухвалення рішення органом, що обрав цього члена ВРП.

33. Наказом в. о. Голови ВРП Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_1 » припинено з 07 травня 2022 року нарахування та виплату винагороди члену ВРП ОСОБА_1 до ухвалення рішення органом, що його обрав членом ВРП. Секретаріату ВРП доручено забезпечити належне табелювання члена ВРП ОСОБА_1 . Скасовано наказ в. о. Голови ВРП ОСОБА_1 від 02 травня 2022 року № 142-в «Про відпустку ОСОБА_1 ». Підставою для прийняття наказу в. о. Голови ВРП Саліхова В. В. від 09 травня

2022 року № 106-к зазначено рішення Етичної ради від 07 травня 2022 року № 6.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

34. Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

35. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

36. Згідно із частиною четвертою статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів ВРП, щодо питань обрання (призначення) на посади членів ВРП, звільнення їх з таких посад, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою. Зазначена норма викладена в редакції Закону № 1635-IX, який набрав чинності 05 серпня 2021 року.

37. Цим Законом доповнено розділ VII «Перехідні положення» КАС України пунктом 3, згідно з яким Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо рішень, дій чи бездіяльності органів, які оцінюють членів ВРП відповідно до Закону № 1635-IX.

38. Згідно з пунктом 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1635-IX усі справи, пов`язані з оскарженням рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), проводять оцінювання членів ВРП, щодо питань обрання (призначення), оцінювання членів ВРП підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції та Великій Палаті Верховного Суду як суду апеляційної інстанції.

39. Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону № 1798-VIII Етична рада утворюється з метою сприяння органам, що обирають (призначають) членів ВРП, у встановленні відповідності кандидата на посаду члена ВРП критеріям професійної етики та доброчесності.

40. Згідно з положеннями частини двадцятої статті 9-1 Закону № 1798-VIII Етична рада для здійснення своїх повноважень:

1) розробляє, затверджує та оприлюднює регламент роботи Етичної ради;

2) розробляє, затверджує та оприлюднює методологію оцінювання відповідності кандидата на зайняття посади члена ВРП критеріям професійної етики та доброчесності, показники відповідності критеріям такого оцінювання та засоби їх встановлення;

3) розглядає, вивчає та аналізує документи кандидата на посаду члена ВРП, надіслані до Етичної ради;

4) збирає, перевіряє та аналізує інформацію про кандидата на посаду члена ВРП, у тому числі конфіденційну інформацію з персональними даними, отриману від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інформацію, отриману від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, необхідну для здійснення повноважень Етичної ради;

5) має право звертатися до кандидата на посаду члена ВРП, а також спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, їх посадових осіб, будь-яких юридичних осіб щодо надання пояснень, документів чи інформації з метою перевірки кандидатів на посаду члена ВРП.

Орган або особа, яка отримала запит Етичної ради, зобов`язані протягом десяти календарних днів з дня його отримання надати необхідні пояснення, інформацію та/або відповідні документи (їх копії);

6) формує список кандидатів для проходження співбесіди за результатами розгляду поданих кандидатами документів, результатів спеціальної перевірки і аналізу відповідної інформації з відкритих джерел;

7) проводить співбесіди з відібраними кандидатами;

8) ухвалює та оприлюднює на офіційному вебсайті ВРП обґрунтований висновок щодо відповідності кожного кандидата на посаду члена ВРП критеріям професійної етики та доброчесності, складає та оприлюднює список кандидатів, рекомендованих Етичною радою для обрання (призначення) на посаду члена ВРП;

9) надсилає органу, що обирає (призначає) члена ВРП, висновок щодо кожного кандидата та список кандидатів, рекомендованих Етичною радою для обрання (призначення) на посаду члена ВРП. Зазначений список має містити кількість кандидатур, яка щонайменше вдвічі перевищує кількість вакантних посад членів ВРП;

10) здійснює інші повноваження, визначені законом.

41. Статтею 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1635-IX установлено, що Етична рада протягом шести місяців з дня затвердження її персонального складу одноразово здійснює оцінювання відповідності членів ВРП (крім Голови Верховного Суду), обраних (призначених) на посаду члена ВРП до набрання чинності цим Законом, критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена ВРП.

42. Порядок роботи Етичноі? ради, спрямовании? на реалізацію повноважень, визначених законами № 1798-VIII та № 1635-IX, порядок підготовки, розгляду та ухвалення Радою рішень, а також інші питання процедурноі? діяльності Ради визначені Регламентом Етичної ради, затвердженим рішеннями Етичноі? ради від 01, 09 грудня 2021 року № 1 та № 4, зі змінами, внесеними відповідно до рішення Етичноі? ради від 26 квітня 2022 року № 4 (далі - Регламент; у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

43. Згідно з пунктом 1.1 Регламенту у своі?й діяльності Рада керується Конституцією України, законами, цим Регламентом та іншими нормативно-правовими актами.

44. Відповідно до пункту 2.2 Регламенту засідання Ради є повноважним, якщо у ньому беруть участь щонаи?менше чотири члени Ради.

45. Засідання Ради проводиться украі?нською та англіи?ською мовами із забезпеченням синхронного перекладу з кожноі? з мов. Засідання проводиться відкрито, з аудіо- та відеофіксацією і трансляцією засідання в режимі реального часу на офіціи?ному вебпорталі судовоі? влади Украі?ни, за винятком обговорення та голосування щодо відповідності кандидатів або діючих членів ВРП критерію професіи?ноі? етики та доброчесності (підпункт 2.2.1 Регламенту).

46. Результатом вирішення будь-яких питань діяльності Ради, віднесених Законом до і?і? компетенціі?, а також вирішення будь-яких питань організаціи?ноі? діяльності Ради є рішення (підпункт 2.3.1 Регламенту).

47. Згідно з підпунктами 2.3.4 та 2.3.5 Регламенту рішення Ради викладаються у письмовіи? формі та оприлюднюються на вебпорталі судовоі? влади Украі?ни. У рішенні зазначаються дата і місце його ухвалення, склад Ради, питання, що розглядалося, мотиви ухваленого рішення або обґрунтований висновок у тих випадках, коли рішення стосується відповідності діючих членів ВРП чи кандидатів критерію професіи?ноі? етики та доброчесності. Рішення підписується головуючим на засіданні, на якому таке рішення було ухвалено. Головуючии? підписує рішення лише після погодження и?ого тексту членами Ради, які його підтримали.

48. За пунктом 3.1 Регламенту встановлення відповідності кандидатів і діючих членів ВРП критерію професійної етики та доброчесності здійснюється відповідно до Конституції України, законів, цього Регламенту та Методології оцінювання відповідності кандидата на зайняття посади члена Вищої ради правосуддя та членів Вищої ради правосуддя критерію професійної етики та доброчесності, затвердженої Радою (далі - Методологія).

49. Пунктом 3.2 Регламенту передбачено, що Рада, зокрема:

- розглядає, вивчає та аналізує документи кандидата та діючого члена ВРП, надіслані до Ради;

- збирає, перевіряє та аналізує інформацію про кандидата та діючого члена ВРП, у тому числі конфіденційну інформацію з персональними даними, отриману від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також інформацію, отриману від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, необхідну для здійснення повноважень Ради;

- має право звертатися до кандидата та діючого члена ВРП, а також до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, їх посадових осіб, будь-яких юридичних осіб щодо надання пояснень, документів чи інформації з метою перевірки кандидата та діючого члена ВРП;

- проводить співбесіди з відібраними кандидатами та з діючими членами ВРП;

- після проведення співбесіди з діючим членом ВРП:

a) ухвалює обґрунтований висновок щодо відповідності діючого члена ВРП критерію професійної етики та доброчесності й оприлюднює його на офіційному

вебпорталі судової влади України;

б) за результатами оцінювання може ухвалити рішення про внесення до відповідного органу, що обрав (призначив) члена ВРП, мотивованої рекомендації про звільнення члена ВРП з підстав, визначених пунктами 3-5 частини першої статті 24 Закону № 1798-VIII.

50. Згідно з пунктом 3.3 Регламенту кандидат та діючий член ВРП не відповідає критерію професійної етики та доброчесності у разі доведення невідповідності або наявності обґрунтованих сумнівів у відповідності.

Кандидату та діючому члену ВРП надається право ознаи?омитися з матеріалами оцінювання и?ого відповідності критерію професіи?ноі? етики та доброчесності, надати усні та письмові пояснення, взяти участь у засіданні Ради під час розгляду питання стосовно нього, а також на користування послугами представника. Кандидат та діючии? член ВРП реалізує своє право ознаи?омитися з матеріалами оцінювання протягом трьох днів до дня проведення співбесіди. Співбесіди проводяться на засіданнях Ради за безпосередньоі? участі кандидатів та діючих членів ВРП або дистанціи?но у режимі відеоконференціі? з використанням засобів електронного зв`язку, відповідно до рішення Етичноі? ради (пункт 3.14, підпункт 3.15.1 Регламенту).

51. На виконання пункту 2 частини двадцятої статті 9-1 Закону № 1798-VIII Етична рада рішенням від 09 грудня 2021 року № 5 затвердила Методологію.

52. Пунктом 1.1 Методології передбачено, що оцінювання відповідності кандидатів (діючих членів ВРП) встановленому в законодавстві критерію професіи?ноі? етикита доброчесності - це визначеннятого, чи відповідає кандидат (діючий член ВРП) критерію професійної етики та доброчесності, відповідність якому є необхідною для зайняття посади члена ВРП.

53. Відповідність критерію професійної етики та доброчесності визначається за поданими кандидатами (діючими членами ВРП) документами, за інформацією, що надійшла або витребувана членами Етичної ради, інформацією з відкритих джерел, а також за результатами проведення співбесіди з кандидатами (діючими членами

ВРП) (пункт 1.2 Методології).

54. Як убачається з оскаржуваного рішення Етичної ради та встановлено судом першої інстанції, відповідно до Закону № 1798-VIII, Регламенту та Методології, провівши оцінювання відповідності діючого члена ВРП ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена ВРП, вивчивши документи, надані ним на запит Етичної ради, його письмові пояснення, інформацію, отриману з відкритих джерел та від громадських організацій, інформацію, отриману від НАЗК і НАБУ, провівши співбесіду з ним, Етична рада встановила, зокрема, що НАБУ в мережі «Інтернет» оприлюднило аудіозапис та роздруківку розмови осіб, зокрема, від 02 квітня, 20, 21 червня та 16 липня 2019 року.

55. Як убачається з відеозапису співбесіди з позивачем та встановлено судом першої інстанції, під час проведення співбесіди член ВРП ОСОБА_1 заявив, що йому відомо про наявність записів таких розмов, та підтвердив, що на записах від 02 квітня, 16 липня 2019 року зафіксована його розмова з особою, яка на той час обіймала посаду голови Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - ОАСК), а на записі від 21 червня 2019 року зафіксована розмова з працівником секретаріату одного з комітетів Верховної Ради України.

56. ОСОБА_1 пояснив Етичній раді, що 02 квітня 2019 року він телефонував особі, яка на той час обіймала посаду голови ОАСК, та просив її як очільника суду проконтролювати, щоб справа, яка перебувала у провадженні суду, за позовом, у якому ставилось питання щодо законності обрання його членом ВРП від з`їзду представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ, була розглянута в розумні строки.

57. Також ОСОБА_1 під час співбесіди підтвердив, що в липні 2019 року мав телефонну розмову з особою, яка на той час обіймала посаду голови ОАСК. Остання попросила його поговорити з особами (назвавши їх імена), які можуть вплинути на призначення Президентом України члена ВРП за його квотою. ОСОБА_1 пояснив під час співбесіди, що йшлося про ОСОБА_3 , якого він знав як відомого науковця, юриста, ректора одного із закладів вищої освіти. Також ОСОБА_1 не заперечив факту розмови в червні 2019 року з працівником секретаріату комітету Верховної Ради України, який домовлявся з ним про зустріч цих осіб ( ОСОБА_3 та особи, яка на той час обіймала посаду голови ОАСК).

58. Крім цього, під час співбесіди ОСОБА_1 підтвердив, що він як член ВРП розглянув та ухвалив рішення про залишення без розгляду скарг на суддю, який фігурує в наведених записах телефонних розмов.

59. Надавши оцінку вказаним обставинам, Етична рада зауважила, що зміст розмов свідчить про близькі, довірчі стосунки члена ВРП ОСОБА_1 з особою, яка на той час обіймала посаду голови ОАСК, які можна визначити як такі, що виходять за межі професійних відносин. Діючи у спосіб, який можна вважати намаганням здійснити позапроцесуальний вплив на суддю, що розглядав справу, в якій вирішувалось питання законності обрання позивача членом ВРП (шляхом звернення до голови суду з проханням позитивного вирішення цієї справи), ОСОБА_1 поставив під сумнів незалежність правосуддя як базового принципу судової влади. Також Етична рада зауважила, що позивач прямо не відмовив особі, яка на той час обіймала посаду голови ОАСК, на її прохання під час телефонної розмови в липні 2019 року, був учасником розмови, сприяв контактам зазначеної особи з ОСОБА_3 задля лобіювання призначення його членом ВРП за квотою Президента України. При цьому ОСОБА_1 повинен був усвідомлювати неможливість вчинення ним дій, які можуть розглядатися як пряма чи опосередкована підтримка певних кандидатів у члени ВРП або ж які спрямовані на сприяння в організації зустрічей, предметом яких є лобіювання певної особи на посаду члена ВРП. На переконання членів Етичної ради, зважаючи на викладені вище обставини, позивач повинен був уникнути вирішення будь-яких питань, пов`язаних з особою, яка на той час обіймала посаду голови ОАСК. Натомість, ухвалюючи рішення на стадії попередньої перевірки дисциплінарної скарги щодо особи, яка на той час обіймала посаду голови ОАСК і з якою ОСОБА_1 пов`язували позапрофесійні стосунки, він не відмовив у розгляді скарги за

наявності конфлікту інтересів.

60. Етична рада зазначила, що після обрання на посаду члена ВРП позивач намагався у спосіб, не передбачений законом, вплинути на розгляд справи щодо оскарження рішення з`їзду представників юридичних вищих навчальних закладів і наукових установ, яким його призначено на посаду члена ВРП; надавав сприяння у призначенні іншої особи членом ВРП і допомагав іншій особі здійснювати таке саме сприяння; не заявив самовідвід при вирішенні питання про повернення скарг на дії особи, яка на той час обіймала посаду голови суду, попри підтверджені особисті стосунки з останньою, за наявності конфлікту інтересів.

61. Оцінивши встановлені обставини, Етична рада дійшла висновку про невідповідність позивача критеріям, яким повинна відповідати особа, яка обіймає посаду члена ВРП.

62. Надаючи оцінку доводам позивача, викладеним в апеляційній скарзі, про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для вирішення справи, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.

63. У межах процедури оцінювання діючих членів ВРП (крім Голови Верховного Суду), обраних (призначених) на посаду члена ВРП до набрання чинності Законом № 1635-IX, обов`язком (повноваженням) Етичної ради є з`ясування й оцінка всіх аспектів особистого життя і професійної діяльності такої особи на відповідність критеріям професійної етики та доброчесності відповідно до Конституції України, законів, Регламенту та Методології.

64. Згідно з пунктом 1.3 Методології показниками критерію професійної етики та доброчесності є незалежність, чесність, неупередженість, непідкупність, сумлінність, дотримання етичних норм та бездоганна поведінка в професійній діяльності та особистому житті, а також відсутність сумнівів щодо законності джерел походження майна, відповідності рівня життя кандидата (діючого члена ВРП) або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідності способу життя кандидата (діючого члена ВРП) його статусу.

65. Чесність - наявність високих моральних якостеи?, правдивість у професіи?ніи? діяльності та повсякденному житті (підпункт 1.3.2 Методології).

66. Неупередженість - відсутність негативноі? або позитивноі?, заздалегідь сформованоі? суб`єктивноі? думки, відношення проти кого-, чого-небудь, здатність ухвалювати безсторонні, справедливі, об`єктивні рішення попри наявність симпатіи?, антипатіи?, суспільноі? думки (підпункт 1.3.3 Методології).

67. Дотримання етичних норм та демонстрація бездоганноі? поведінки в професіи?ніи? діяльності та особистому житті - неухильне дотримання особою професіи?них етичних та загальновизнаних моральних правил поведінки як під час здіи?снення професіи?ноі? діяльності, так і поза і?і? межами, що формує довіру суспільства до такоі? особи.

Кандидат (діючий член ВРП) не відповідає показнику дотримання етичних норм, зокрема, у разі наявності обґрунтованих сумнівів, що такии? кандидат (діючии? член ВРП), перебуваючи на теперішніи? або будь-якіи? попередніи? посаді, діяв відповідно до правил професіи?ноі? етики та інших етичних норм.

Кандидат (діючии? член ВРП) не відповідає показнику дотримання бездоганноі? поведінки в професіи?ніи? діяльності та особистому житті, якщо він вчиняв будь-які діі? або веде спосіб життя, що робить и?ого недостои?ним заи?мати посаду члена ВРП, завдає шкоди авторитету судовоі? влади або викликає обґрунтовані сумніви щодо того, чи відповідатиме (відповідає) такии? кандидат (діючии? член ВРП) етичним стандартам, включаючи утримання від будь-яких проявів дискримінаціі? (підпункти 1.3.6.1, 1.3.6.2 Методології).

68. Згідно з пунктом 1.5 Методології Етична рада для перевірки кандидата (діючого члена ВРП) на відповідність критерію професіи?ноі? етики та доброчесності застосовує зазначені показники таким чином:

1) оцінювання відповідності показникам спирається на інформацію без часових або територіальних обмежень;

2) кандидат не відповідає показнику в разі доведення невідповідності або

наявності обґрунтованих сумнівів у відповідності;

3) будь-якии? висновок чи оцінка національного або міжнародного органу щодо професіи?ноі? етики та доброчесності кандидата не є наперед визначальними та обов`язковими для Етичноі? ради.

69. Оскаржуване рішення приймалось Етичною радою на її засіданні, яке, як установлено, зокрема, з відеозапису його фіксації, було повноважним (участь у ньому брали більше чотирьох її членів, як того вимагає пункт 2.2 Регламенту) та проводилось українською та англійською мовами із забезпеченням синхронного перекладу з кожної з мов (підпункт 2.2.1 Регламенту) за участю позивача.

70. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, здійснюючи перевірку діючого члена ВРП на відповідність критерію професіи?ноі? етики та доброчесності і надаючи відповідну оцінку, Етична рада визначає, чи відповідає його поведінка наведеним вище критеріям, за внутрішнім переконанням її членів. Відповідні повноваження членів Етичної ради є дискреційними та виключною її компетенцією. Жоден інший суб`єкт чи орган, у тому числі й суд, не може здійснювати втручання у здійснення Етичною радою своєї компетенції, зокрема компетенції під час здійснення оцінювання відповідності діючого члена ВРП критеріям професійної етики та доброчесності.

71. Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, щопроцедура та правові наслідки оцінювання діючих членів ВРП Етичною радою чітко визначені законами № 1798-VIII та № 1635-IX, Регламентом та Методологією. Положення цих актів, що регулюють спірні правовідносини, є зрозумілими, точними і передбачуваними. Цим законодавством, зокрема, передбачена можливість ухвалення Етичною радою за результатами одноразового оцінювання діючого члена ВРП рішення про внесення до відповідного органу, що обрав (призначив) члена ВРП, мотивованої рекомендації про звільнення члена ВРП з підстав, визначених пунктами 3-5 частини першої статті 24 Закону № 1798-VIII. З дня винесення Етичною радою зазначеного рішення член ВРП, стосовно якого прийнято таке рішення, відсторонюється від посади, а його повноваження зупиняються до ухвалення рішення органом, що обрав (призначив) цього члена ВРП.

72. З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач не тільки був ознайомлений з вимогами наведеного вище законодавства, а й виявив бажання пройти відповідну процедуру оцінювання, з урахуванням встановлення на законодавчому рівні особливих спеціальних вимог до членів ВРП, він міг передбачити, що наслідки такого оцінювання могли бути як позитивні, так і негативні.

73. Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав стверджувати, що висновки Етичної ради є помилковими або ж недоведеними.

74. При цьому, як убачається з оскаржуваного рішення Етичної ради, аналіз наведених у ньому фактів та оцінювання дій позивача як члена ВРП здійснювалися винятково щодо його відповідності критерію професійної етики та доброчесності саме для зайняття посади члена ВРП та виключно із цією метою.

75. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що викладені в оскаржуваному рішенні Етичної ради обставини і висновки не свідчать про невідповідність позивача стандартам поведінки в цілому як людини і громадянина. При цьому Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що Парламентська Асамблея Ради Європи у своїй Резолюції від 25 грудня 2008 року № 1165 (1998) вказала, що публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, автоматично збільшує рівень тиску на приватність їхнього життя (пункт 6). Посада члена ВРП покладає на особу певні обмеження і обов`язки, оскільки особа, яка обіймає цю посаду, повинна бути прикладом неухильного додержання норм Конституції і законів України, дотримання високих стандартів поведінки з метою забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, зміцнення довіри громадян до неї, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів. Критерії професійної етики та доброчесності члена ВРП встановлюють стандарти поведінки, які ґрунтуються насамперед на повазі до прав та гідності інших осіб та сприяють довірі до діяльності ВРП. Натомість недотримання цих стандартів може призвести до вчинення дій в умовах конфлікту інтересів, поставити під загрозу довіру не лише до конкретного члена ВРП, а й до цього органу та судової системи в цілому. Член ВРП повинен бути відданим принципу справедливості, відповідати за свої дії, не допускати ситуацій, у яких у стороннього спостерігача могли б виникнути обґрунтовані сумніви щодо його чесності, незалежності, неупередженості, непідкупності, сумлінності, відповідності його дій етичним нормам. Член ВРП в жодному разі не повинен піддаватися зовнішньому тиску та впливу, а навпаки, зобов`язаний протистояти йому не лише у випадку, якщо він є явно незаконним, але й якщо такий у будь-який спосіб підриває авторитет ВРП. Особа, яка обіймає посаду члена ВРП, має докладати всіх зусиль для того, щоб, на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, її поведінка була бездоганною як у професійній діяльності, так і в особистому житті. Невідповідність / наявність сумнівів щодо відповідності особи певним особливим спеціальним вимогам, які ставляться до неї як члена ВРП, може свідчити виключно про недотримання нею певних стандартів саме професійної етики та може поставити під сумнів можливість виконання нею професійних обов`язків неупереджено та ефективно.

76. При цьому обставини та висновки про невідповідність / наявність обґрунтованих сумнівів щодо відповідності особи певним особливим спеціальним вимогам, викладені в рішенні Етичної ради, ухваленому за результатами проведеного оцінювання, не мають преюдиційного характеру та не можуть вважатися встановленими / доведеними під час прийняття у подальшому рішень щодо такої особи, в тому числі за наслідками проведення оцінювань, відборів, конкурсів тощо. Оскаржуване рішення Етичної ради в жодному разі не впливає / не позбавляє права позивача на справедливий, об`єктивний та неупереджений процес проведення відбору / конкурсу / оцінювання тощо компетентним органом, що може проводитися щодо нього у майбутньому, як і не позбавляє права на ефективні засоби правового захисту у випадку його порушення.

77. Стосовно доводів скаржника про неможливість врахування аудіозаписів,

отриманих з мережі «Інтернет», під час проведення його оцінювання Етичною радою та ухвалення нею оскаржуваного рішення Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.

78. Відповідно до пункту 3.2 Регламенту Рада, зокрема, розглядає, вивчає та аналізує документи кандидата та діючого члена ВРП, надіслані до Ради; збирає, перевіряє та аналізує інформацію про кандидата та діючого члена ВРП, у тому числі конфіденційну інформацію з персональними даними, отриману від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також інформацію, отриману від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, необхідну для здійснення повноважень Ради.

79. Як установлено судом першої інстанції та вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису співбесіди Етичної ради з позивачем, останній під час співбесіди та розгляду справи в суді визнав і підтвердив факти розмов, які зафіксовані на записах від 02 квітня та 16 липня 2019 року, з особою, яка на той час обіймала посаду голови ОАСК, та на записі від 21 червня 2019 року - з працівником секретаріату одного з комітетів Верховної Ради України, а також надав свої пояснення щодо них.

80. Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення Етичної ради, в його основу покладено самі факти та зміст розмов ОСОБА_1 з особою, яка на той час обіймала посаду голови ОАСК, які позивач неодноразово підтвердив під час співбесіди, а не лише «…аудіозапис та його роздруківку, ймовірно взятих з мережі інтернет» (як про це зазначає позивач в апеляційній скарзі).

81. Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи позивача про неврахування судом першої інстанції тих обставин, що висновок Етичної ради про втручання позивача в розгляд судових справ не перевірений та не доведений; не зазначений номер справи; не витребувані та не отримані пояснення суддів щодо ймовірного втручання в їх діяльність під час розгляду судової справи; результати розгляду, наявність незадоволених заявників, апеляційних скарг не встановлені; відсутні посилання на докази в оскаржуваному рішенні; помилково не враховано листи членів конкурсної комісії з добору кандидатів при Президентові України щодо обрання членів ВРП про відсутність будь-якого тиску з боку позивача, а також листи-відповіді ВРП про відсутність відводів ОСОБА_1 під час виконання ним повноважень члена ВРП та заяви про його самовідвід за наявності відповідних підстав, оскільки наведене жодним чином не впливає на правильність оскаржуваного рішення Етичної ради та не спростовує зроблених нею висновків.

82. Доводи позивача про неознайомлення трьох членів Етичної ради, які є іноземцями та не володіють українською мовою, з поданими ним письмовими поясненнями, а також аудіозаписом у зв`язку з відсутністю їх перекладу Велика Палата Верховного Суду відхиляє, оскільки такі не були підставами позову, а відповідно до частини п`ятої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. Більше того, відповідні доводи є припущеннями позивача. Як убачається з відеозапису засідання, на якому відбувалася співбесіда Етичної ради з позивачем, таке проводилося українською та англійською мовами із забезпеченням синхронного перекладу з кожної мови. Члени Етичної ради, запропоновані міжнародними та іноземними організаціями, були обізнаними, заслуховували надані ОСОБА_1 пояснення, ставили йому питання.

83. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає помилковими доводи позивача про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення Етичної ради. Це рішення прийнято у спосіб, на підставі та в межах повноважень, що визначені Конституцією та законами України, а також з дотриманням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

84. Щодо доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування наказу в. о. Голови ВРП Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_1 » Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.

85. Як убачається з матеріалів справи, цим наказом припинено з 07 травня 2022 року нарахування та виплату винагороди члену ВРП ОСОБА_1 до ухвалення рішення органом, що його обрав членом ВРП. Секретаріату ВРП доручено забезпечити належне табелювання члена ВРП ОСОБА_1 . Скасовано наказ в. о. Голови ВРП ОСОБА_1 від 02 травня 2022 року № 142-в «Про відпустку ОСОБА_1 ». Підставою для прийняття наказу в. о. Голови ВРП Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к зазначено рішення Етичної ради від 07 травня 2022 року № 6.

86. Статтею 21 Закону № 1798-VIII передбачені гарантії діяльності членів ВРП. Зокрема, у частинах другій та четвертій цієї статті зазначено, що розмір винагороди члена ВРП встановлюється у розмірі посадового окладу судді Верховного Суду. Член ВРП у своїй діяльності є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

87. Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 1635-IX встановлено, що з дня внесення Етичною радою рішення про внесення до відповідного органу, що обрав (призначив) члена ВРП, мотивованої рекомендації про звільнення члена ВРП з підстав, визначених пунктами 3-5 частини першої статті 24 Закону № 1798-VIII, член ВРП, стосовно якого прийнято таке рішення, відсторонюється від посади, а його повноваження зупиняються до ухвалення рішення органом, що обрав (призначив) цього члена ВРП. У разі внесення Етичною радою відповідному органу, що обрав (призначив) члена ВРП, мотивованої рекомендації про звільнення члена ВРП цей орган повинен її розглянути протягом трьох місяців з моменту внесення такої рекомендації та ухвалити відповідне рішення. За результатами розгляду мотивованої рекомендації про звільнення члена ВРП орган, що обрав (призначив) члена ВРП, може ухвалити таке рішення: 1) про задоволення рекомендації та звільнення члена ВРП з посади; 2) про відхилення рекомендації Етичної ради про звільнення члена ВРП. Якщо орган, що обрав (призначив) члена ВРП, у встановлений строк не ухвалив рішення про звільнення члена ВРП з посади або про відхилення рекомендації Етичної ради про звільнення члена ВРП, то після спливу зазначеного строку такий член ВРП вважається звільненим з посади відповідно до закону.

88. Системний аналіз положень чинного законодавства, зокрема Закону № 1798-VIII, дає змогу дійти висновку, що чинним законодавством не передбачено жодних підстав для припинення нарахування та виплати винагороди діючому члену ВРП. Право на отримання діючим членом ВРП винагороди є гарантією його незалежності та невід'ємною складовою його статусу.

89. З дня внесення Етичною радою оскаржуваного рішення до з`їзду представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ ОСОБА_1 лише відсторонено від посади та зупинено його повноваження в порядку, встановленому пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону№ 1635-IX. При цьому відсторонення позивача від посади члена ВРП та зупинення його повноважень в жодному разі не свідчать про позбавлення його статусу члена ВРП.

90. Відсторонення позивача від посади за результатами прийняття оскаржуваного рішення Етичної ради (до моменту його звільнення з посади в установленому законом порядку) не впливає на факт поширення на нього всіх вимог та обмежень, що встановлені законодавством до членів ВРП, у тому числі вимог щодо несумісності.

91. Так, зокрема, згідно з частиною шостою статті 6 Закону № 1798-VIII член ВРП не має права суміщати свою посаду з будь-якою посадою в органі державної влади або органі місцевого самоврядування, органі суддівського, адвокатського чи прокурорського самоврядування, зі статусом народного депутата України, депутата Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, міської, районної у місті, сільської, селищної ради, з підприємницькою діяльністю, обіймати будь-яку іншу оплачувану посаду (крім посади Голови Верховного Суду), виконувати будь-яку іншу оплачувану роботу або отримувати іншу винагороду, крім винагороди члена ВРП (за винятком здійснення викладацької, наукової чи творчої діяльності та отримання винагороди за неї), а також входити до складу керівного органу чи наглядової ради юридичної особи, що має на меті одержання прибутку. Член ВРП не може належати до політичних партій, професійних спілок, брати участь у будь-якій

політичній діяльності.

92. Таким чином, позивач як член ВРП, будучи відстороненим від посади (до моменту його звільнення з посади в установленому законом порядку), позбавлений можливості обіймати будь-яку іншу оплачувану посаду, отримувати іншу винагороду, крім винагороди члена ВРП (за винятком здійснення викладацької, наукової чи творчої діяльності та отримання винагороди за неї), а також входити до складу керівного органу чи наглядової ради юридичної особи, що має на меті одержання прибутку.

93. Більше того, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відсторонення діючого члена ВРП від посади за результатом проведення Етичною радою його одноразового оцінювання не є заходом дисциплінарного стягнення відносно нього, не свідчить про вчинення ним будь-якого порушення та не завжди може мати наслідком звільнення члена ВРП з посади.

94. Таким чином, позбавлення діючого члена ВРП винагороди у зв'язку з його відстороненням від посади та зупиненням його повноважень до моменту звільнення його з посади у порядку, встановленому Законом№ 1635-IX, порушує його право на належну оплату праці та гарантії його незалежності через зниження рівня його матеріального забезпечення.

95. Зважаючи на наведені вище положення законодавства, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ОСОБА_1 як член ВРП наділений правом на отримання відповідної винагороди до моменту його звільнення з відповідної посади у порядку, встановленому чинним законодавством. Сам факт ухвалення Етичною радою відносно ОСОБА_1 оскаржуваного рішення за результатами здійснення одноразового оцінювання не позбавляє його статусу члена ВРП, складовою частиною якого є, зокрема, право на отримання винагороди, а має наслідком (з дня його внесення до з`їзду представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ) лише відсторонення позивача від посади та зупинення його повноважень.

96. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

97. Статтею 4 цього Закону установлено такі види відпусток: щорічні відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творча відпустка, відпустка для підготовки та участі в змаганнях, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати. Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватися інші види відпусток.

98. Згідно із частиною третьою статті 21 Закону № 1798-VIIIчлену ВРП, який не є суддею, надається відпустка та допомога на оздоровлення відповідно до Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

99. Як убачається з оскаржуваного наказу, такий прийнятий у зв'язку з відстороненням позивача від посади та зупиненням його повноважень.

100. Відповідно до положень статті 46 Кодексу законів про працю України відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

101. З наведеного вбачається, що відсторонення особи від посади має наслідком її тимчасове увільнення від виконання трудових обов`язків / тимчасове зупинення її повноважень. Однак наведене в жодному разі не свідчить про втрату / можливість обмеження права особи на відпустку. У випадку виконання особою передбачених законодавством умов, від яких залежить можливість отримання нею відпустки (наприклад, фактично відпрацьований час роботи протягом робочого року, за який надається відпустка, час навчання тощо), вона не може бути позбавлена права на відпустку у зв`язку з її відстороненням від посади / зупиненням її повноважень. Таким чином, факти відсторонення позивача від посади та зупинення його повноважень не є умовами, які обмежують / позбавляють його права на відпустку, а відтак не є передбаченими законом підставами для скасування наказу в. о. Голови ВРП ОСОБА_1 від 02 травня 2022 року № 142-в «Про відпустку ОСОБА_1 ».

102. З огляду на викладене оскаржуваний наказ в. о. Голови ВРП Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню у повному обсязі.

103. Стосовно доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке полягає в тому, що ця справа повинна розглядатися в порядку загального позовного провадження, натомість розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.

104. Як убачається з ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 червня 2022 року про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції вирішив здійснювати розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

105. Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження врегульовано положеннями статті 257 КАС України, частинами першою та другою якої передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

106. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

107. Згідно із частиною четвертою статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

108. Положеннями частини четвертої статті 12 КАС України передбачено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого

майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

109. Відповідно до частин першої та другої статті 266 КАС України адміністративні справи щодо оскарження актів ВРП розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п`яти суддів.

110. Оскільки за предметом спору ця справа не належить до тих, що повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження, однією з позовних вимог є вимога про скасування акта ВРП, то з урахуванням предмета позову, характеру правовідносин, складності справи суд першої інстанції вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Велика Палата Верховного Суду не вбачає порушення судом першої інстанції в цій справі норм процесуального законодавства, а тому відхиляє відповідні доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі.

111. Крім того, як убачається з матеріалів справи, позивач після отримання ухвали про відкриття провадження у справі та під час проведення декількох судових засідань не заперечував щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження і не заявляв клопотань про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, тобто процесуальна поведінка сторони позивача підтверджувала її згоду з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідне клопотання було заявлене представником позивача в судовому засіданні 29 вересня 2022 року, у задоволенні якого ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня

2022 року було відмовлено.

112. Також Велика Палата Верховного Суду вважає помилковими доводи позивача про порушення судом першої інстанції його права на звернення із заявою про збільшення позовних вимог з огляду на таке.

113. Стаття 44 КАС України передбачає обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

114. Згідно із частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

115. Таким чином, учасники справи повинні вчасно, сумлінно, в належний спосіб використовувати всі наявні в них засоби та можливості, передбачені законодавством, з метою запобігання невиправданим зволіканням під час виконання своїх процесуальних обов`язків. Більше того, позивач та його представники як особи, які володіють знаннями у сфері права, є обізнаними з правами та обов`язками учасників справи, діями суду після відкриття провадження у справі, зокрема порядком та строком, протягом якого позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Так, відповідно до частини першої статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

116. Згідно із частинами першою та третьою статті 199 КАС України у призначений

для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядається. З оголошенням головуючим судового засідання відкритим

розпочинається розгляд справи по суті.

117. Відповідно до частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

118. Частиною четвертою статті 262 КАС України встановлено, що перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

119. Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду перше судове засідання в цій справі було призначене на 14 липня 2022 року.

120. У судовому засіданні 22 серпня 2022 року суд перейшов до заслуховування пояснень сторін у справі та станом на 29 вересня 2022 року заслухав пояснення двох представників позивача та представників Етичної ради.

121. Таким чином, заява позивача та його представників про збільшення позовних вимог подана з порушенням процесуального строку та стадії для її подання (заява надійшла після початку розгляду справи по суті), а відтак Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, постановляючи ухвалу від 29 вересня 2022 року про її повернення без розгляду, не порушив права позивача на її подання.

122. Крім того, як убачається зі змісту цієї ухвали, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що, заявляючи нові позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу № 232-К від 22 серпня 2022 року «Про виплату грошової компенсації ОСОБА_1 » за підписом в. о. Голови ВРП Саліхова В. В., поновлення ОСОБА_1 на посаді члена ВРП з 23 серпня 2022 року, стягнення з ВРП на користь позивача суми невиплаченої винагороди члена ВРП за весь час вимушеного прогулу до ухвалення судового рішення, позивач фактично одночасно змінив і предмет, і підстави позову, що не допускається. При цьому позивачу роз'яснено, що він не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

123. Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання нечинним і скасування рішення Етичної ради від 07 травня 2022 року № 6 «Про невідповідність діючого члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена Вищої ради правосуддя», а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення в цій частині. Посилання скаржника на те, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в зазначеній частині ухвалив своє рішення за неповного з'ясування та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав установленими, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права, не підтвердилися під час апеляційного перегляду справи. Також Великою Палатою Верховного Суду не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права. При цьому Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу в. о. Голови ВРП Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_1 ».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

124. За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (пункти 1, 2 частини першої статті 315 КАС України).

125. Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

126. Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (пункт 4 частини першої статті 317 КАС України).

127. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 317 КАС України).

128. Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права в частині вирішення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу в. о. Голови ВРП Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_1 », Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити частково: рішення суду першої інстанції в частині, якою відмовлено у визнанні протиправним та скасуванні наказу в. о. Голови ВРП Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_1 », скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов у цій частині задовольнити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 266, 308, 310, 316, 317, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2022 року в частині, якою відмовлено у визнанні протиправним та скасуванні наказу в. о. Голови Вищої ради правосуддя Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_1 », скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

3. Позов задовольнити частково.

4. Визнати протиправним та скасувати наказ в. о. Голови Вищої ради правосуддя Саліхова В. В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_1 ».

5. В іншій частині, якою відмовлено у визнанні нечинним і скасуванні рішення Етичної ради від 07 травня 2022 року № 6 «Про невідповідність діючого члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена Вищої ради правосуддя»,рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Суддя-доповідач В. Ю. Уркевич І. В. Желєзний Судді: В. В. Британчук К. М. Пільков І. В. Григор`єва О. Б. Прокопенко М. І. Гриців О. М. Ситнік Ж. М. Єленіна І. В. Ткач О. С. Золотніков О. С. Ткачук Л. Й. Катеринчук Т. А. Чумаченко Г. Р. Крет С. П. Штелик Л. М. Лобойко