Справа № 580/6596/22
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2023-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року справа № 580/6596/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лабора-Вікторі» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

29 грудня 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Лабора-Вікторі» подало позов до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій № від 27.07.2020 на сумі 1020 грн;

2) визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій № від 27.07.2020 на сумі 5131,60 грн;

3) визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій № від 27.07.2020 на сумі 17000 грн;

4) визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій № від 27.07.2020 на сумі 17000 грн;

5) визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій № від 27.07.2020 на сумі 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем з порушенням вимог Податкового кодексу України. Зокрема зазначено, що постановою Черкаського апеляційного суду від 30.10.2020 у справі №707/1221/20 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності в діях директора ТОВ «Лабора-Вікторі» складу адміністративного правопорушення, оскільки останній не зберігав алкогольні напої з підробленими марками акцизного податку.

Також позивач зазначив, що в податкового органу відсутні підстави в розумінні підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України для проведення фактичної перевірки позивача, оскільки в наказі про призначення перевірки від 02.06.2020 №607 не конкретизовано підстави для її проведення.

Позивач вважає, що оскільки перевірка призначена незаконно, тому невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, а тому прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Позивач вважає безпідставним притягнення до відповідальності за торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без ліцензії, оскільки розмір штрафних санкцій, який застосований до позивача в розмірі 34000 грн. не є співмірним зі шкодою інтересам держави та суспільства. Відповідальність застосована до позивача за 7 календарних днів у зв`язку з припиненням дії попередніх ліцензій та отриманням нових, тому позивач стверджує, що не мав наміру здійснювати підприємницьку діяльність без отримання ліцензій та продовжував проводити операції з продажу підакцизної групи товарів через реєстратор розрахункових операцій.

На думку позивача, застосування до підприємства відповідальності за ненадання до перевірки документів є передчасним, оскільки сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, не вказує неналежне ведення обліку товарних запасів на складі магазину і за місцем їх реалізації, та не є підставою для застосування до суб`єкта господарювання фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону № 265/95-ВР.

Підприємство висловило згоду про надання витребуваних документів, однак оскільки запит не містив періоду часу за який необхідно надати документи на придбання підакцизної групи товарів та в розпорядженні підприємства не було акту зняття залишків ТМЦ, тому в зверненні вих. №3 від 13.07.2020 просило уточнити період надання документів. Відповідач вказане звернення отримав, однак на нього не відреагував, тому позивач вважає, що підприємство незаконно притягнуто до відповідальності.

На підставі наведеного позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначив, що предметом спору у даній справі є податкові повідомлення-рішення, строк оскарження яких закінчився 27.01.2021, тому відповідач вважає, що позивачем пропущено строк на звернення до суду щодо відновлення чи поновлення його прав.

В ході проведення фактичної перевірки 04.06.2020 о 13 годині 00 хвилин, магазині «Щедра торбинка» де здійсняє свою господарську діяльність ТОВ Лабора-Вікторі (код 39503060) встановлено факт зберігання 10 пляшок горілки з марками акцизного податку, що мають ознаки фальсифікації. За результатами дослідження марок акцизного податку встановлено фальсифікацію (підробки) тобто платник податків порушив вимоги ч.4 ст.11 Закон України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництві обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» із змінами та доповненнями чинними на час прийнятті проведення перевірки, що в свою чергу передбачає застосування штрафної санкції - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень (ППР від 27.07.2021 №).

За адресою Черкаська область Черкаський район с. Білозір`я вул. Гагаріна буд. 1, в магазині «Щедра торбинка», - встановлено факт роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії за період 12.12.2019 по 18.12.2019 та застосовано штрафну санкцію у вигляді накладення штраф у сумі 17 000 гривень (ППР від 27.07.2020 № - алкоголь) та 17 000 гривень (ППР від 27.07.2020 № - тютюн).

В ході фактичної перевірки складено акт зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (алкогольних напоїв) на загальну суму 2 565,80 грн. та надано письмове звернення про надання підтверджуючих документів на придбання підакцизної групи товарів.

Директор ТОВ «Лабора-Вікторі» ОСОБА_1 відмовився отримати письмове звернення, яке 04.06.2020 направлено засобами поштового зв`язку повідомленням про вручення. Станом на 12.06.2020 підтверджуючих документів не надано, про що складено відповідний акт.

В подальшому контролюючим органом прийняті податкові повідомлення- рішення від 27.07.2020 № на суму 5 131,60 гривень (2 565,80х200%=5 131,60) за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95- ВР та № на суму 1 020 гривень за порушення п.85.2 ст.85 ПКУ.

На підставі наведеного відповідач вважає, що податкові повідомлення-рішення від 27.07.2020 сформовані у межах та спосіб перебачений нормами законодавства України.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю Лабора-Вікторі зареєстроване як юридична особа 20.11.2014 ().

Наказом Головного управління ДПС у Черкаській області від 02.06.2020 №607 на підставі пп., 20.1.2, 20.1,4, 20.1.8 - 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України призначено проведення фактичної перевірки ТОВ Лабора-Вікторі з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, за місцем фактичного здійснення діяльності, а саме: 19635, Черкаська область Черкаський район, с. Білозір`я, вул. Гагаріна, буд. 1.

На підставі наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 02.06.2020 №607 та направлень виданих Головним управлінням ДПС у Черкаській області №179, №180 від 02.06.2020 проведена фактична перевірка діяльності ТОВ Лабора-Вікторі (), щодо дотримання вимог законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання пального та спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального за місцем фактичного здійснення діяльності, а саме: Черкаська область Черкаський район с. Білозір`я вул. Гагаріна буд.1.

За наслідками перевірки складено акт фактичної перевірки №80/23-00-32-0122/39503060 від 15.06.2020, яким встановлено порушення .п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 50.1. ст. 50, п. 57.1 ст. 57, п. 203,2 ст. 203 Податкового кодексу України.

Згідно висновків акту перевірки, встановлено порушення:

- ч. 20 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»;

- ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР;

- п. 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зі змінами та доповненнями;

- п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій:

- № від 27.07.2020 на суму штрафних санкцій 17000 грн. за зберігання алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку;

- № від 27.07.2020 на суму штрафних санкцій 17000 грн. за продаж тютюнових виробів без ліцензії протягом 7 днів з 12.12.2019 по 18.12.2019;

- № від 27.07.2020 на суму штрафних санкцій 17000 грн. за продаж алкогольних напоїв без ліцензії протягом 7 днів з 12.12.2019 по 18.12.2019;

- № від 27.07.2020 на суму штрафних санкцій 5131,60 грн. у зв`язку з виявленням необлікованого товару без супровідних документів;

- № від 27.07.2020 на суму штрафних санкцій 1020 грн. за ненадання документів зазначених у письмовому зверненні від 04.06.2020.

Вважаючи зазначені ППР протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, суд виходить з таких обставин.

Ухвалою судді від 03.01.2023 позовну заяву ТОВ Лабора-Вікторі залишено без руху, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали суду позивач подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

В своїй заяві посилається на правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19, згідно якого задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли до зміни такої судової практики.

Позивач зазначив, що зміна сталої судової практики у бік погіршення становища платника податків відбулась 26.11.2020, тоді як податкові повідомлення-рішення прийняті 27.07.2020, а позивачем отримані у серпні 2020 року, тобто до її зміни, тому вказані обставини можуть визнаватись судом як поважні причини пропуску позивачем строку звернення до суду.

Також позивач наголосив на необхідності застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Окрім цього, позивач посилається на введення на території України з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2023 року карантину, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також введенням військового стану, пов`язаного із збройною агресією російської федерації на територію України.

Дослідивши наведені позивачем доводи та обставини, суд в ухвалі про відкриття провадження у справі від 09.01.2023 визнав поважними причини пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду та поновив цей строк, тому повторно питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду не вирішується.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України (у редакції, чинній на час дії спірних правовідносин) фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема (1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, (2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У постановах від 12.08.2021 (справа №140/14625/20), від 10.04.2020 (справа №815/1978/18), від 05.11.2018 (справа №803/988/17), від 20.03.2018 (справа №820/4766/17), від 22.05.2018 (справа №810/1394/16), висновок у яких врахували суди попередніх інстанцій у цій справі, Верховний Суд вказав, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Норма підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК щодо визначення цієї підстави фактичної перевірки кореспондується з нормами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (з наступними змінами і доповненнями).

Водночас, у постановах від 16.09.2021 (справа №120/1431/20-а), від 12.10.2021 (справа №120/5729/20-а) Верховний Суд вказав на необхідність зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, окрім звичайного посилання на норму, що регулює питання її призначення, і конкретні фактичні підстави її призначення (відповідно до підстав, визначених нормами цього підпункту).

Викладені у постановах Верховного Суду від 16.09.2021 (справа №120/1431/20-а), від 12.10.2021 (справа №120/5729/20-а) висновки не є такими, що суперечать позиції, викладеній у постановах від 12.08.2021 (справа №140/14625/20), від 10.04.2020 (справа №815/1978/18), від 05.11.2018 (справа №803/988/17), від 20.03.2018 (справа №820/4766/17), від 22.05.2018 (справа №810/1394/16). У вказаних постановах уточнено і розширено підхід щодо застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК як підстави для призначення фактичної перевірки. При здійсненні такого призначення контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, й у разі, якщо такою підставою є наявність та/або отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства, конкретизувати останню.

З наведеного вбачається, що норма підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає дві самостійні підстави для проведення фактичної перевірки, однак в наказі від 02.06.2020 №607 підстава проведення перевірки відповідно до вичерпного переліку підстав, з яких може проводитися фактична перевірка, встановленого нормами пункту 80.2 статті 80 ПК, не зазначена. Формулювання підстав перевірки в наказі не дає цілковите розуміння, що підставою перевірки є здійснення контролюючим органом функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу з обов`язковим, однак, дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. При встановленні однією правовою нормою декількох самостійних підстав для проведення перевірки конкретна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Враховуючи викладене, ГУ ДПС не дотрималося вимог пункту 81.1 статті 81 ПК, відповідно до якого посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому, окрім іншого, зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 (справа №826/17123/18) зроблено висновок, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 22.09.2020 (справа №520/8836/18) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, окрім наведених вище висновків, зазначив, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень частини другої статті 74 КАС щодо допустимості доказів, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення контролюючим органом перевірки, за наслідками якої й було прийняте податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність останнього.

Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у вищевказаній постанові від 23 грудня 2022 року у справі №200/8666/20-а.

Щодо суперечливих правових висновків Верховного Суду, суд бере до уваги, правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

За таких обставин, суд зобов`язаний врахувати правові висновки, викладені у більш пізніших постановах Верховного Суду, а саме: від 21.12.2022 у справі №500/1331/21, від 02.12.2021 у справі №120/3918/20-а, від 28.10.2021 у справі №520/10214/20, від 12.10.2021 у справі №120/5729/20-а, від 16.09.2021 у справі №120/1431/20-а.

Аналіз наведених норм ПК України та правових позицій Верховного Суду дає підстави для висновку, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень, у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов проведення податкової перевірки.

Нормами Податкового кодексу України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою для прийняття наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки прийняті за її результатами акти індивідуальної дії, у даному випадку - оскаржувані ППР, підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Таким чином, суд вважає, що незаконність призначення перевірки є самостійною підставою для скасування оскаржених позивачем податкових повідомлень-рішень.

Щодо суті встановлених порушень судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №51/20 від 16.06.2020, складеного оперативними працівниками відповідача, керівник ТОВ Лабора-Вікторі вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164-5 КУпАП, а саме зберігав алкогольні напої, обклеєні марками акцизного податку з ознаками фальсифікації.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 05.08.2020 у справі №707/1221/20 директора ТОВ Лабора-Вікторі визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн. з конфіскацією вилучених алкогольних напоїв.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 30.10.2020 у справі №707/1221/20 постанову Черкаського районного суду від 05.08.2020 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях директора ТОВ Лабора-Вікторі складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили 30.10.2020.

Отже, твердження відповідача, що директор ТОВ Лабора-Вікторі зберігав та реалізовував алкогольні напої з підробленими марками акцизного податку, спростовано в судовому порядку судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, постановою суду апеляційної інстанції встановлено відсутність дій директора ТОВ Лабора-Вікторі по зберіганню та реалізації алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку, тому наведені висновки суду доводять відсутність факту вчинення правопорушення за яке на ТОВ Лабора-Вікторі накладено штраф у розмірі 17000 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 27.07.2020, що є підставою для його скасування.

Щодо правомірності податкових повідомлень-рішень № від 27.07.2020 на суму штрафних санкцій 5131,60 грн. у зв`язку з виявленням необлікованого товару без супровідних документів; № від 27.07.2020 на суму штрафних санкцій 1020 грн. за ненадання документів зазначених у письмовому зверненні від 04.06.2020, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Таким чином, суб`єкти господарювання , які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації.

Підставою для застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є встановлений факт наявності товарів в місцях їх реалізації та/або зберігання, які не обліковані у встановленому порядку, тобто виявлення товарів у надлишку (перевищення кількості товару в наявності над облікованим товаром).

Облік таких товарів за правилами пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР повинен здійснюватися на складах та/або за місцем їх реалізації.

Оскільки у розділі V Закону № 265/95-ВР передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього Закону, тому застосування санкції, передбаченої статтею 20 Закону № 265/95-ВР можливе до суб`єкта господарювання, який не облікував товар та реалізував його, не провівши розрахунки через реєстратор розрахункових операцій.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16.07.1999 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV). відповідно до статті 3 якого бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону №996-ХІV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

До первинних документів, що є підставою для оприбуткування товару, належать накладні та товарно-транспортні накладні, такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів.

Відповідно до положень статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Разом з тим, пункт 12 статті 13 Закону №265/95-ВР передбачає альтернативні форми ведення обліку товарних запасів, а саме: облік товарних запасів на складах; облік товарних запасів за місцем їх реалізації; облік товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації, і разом з цим, не містить імперативного припису щодо обов`язкового обліку товарних запасів виключно за місцем їх реалізації.

Таким чином, фінансова санкція, встановлена статтею 20 Закону №265/95-ВР може бути застосована до суб`єкта господарювання лише у тому випадку, коли такий не веде обліку товарів взагалі.

Водночас, сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, не вказує неналежне ведення обліку товарних запасів на складі магазину і за місцем їх реалізації, та не є підставою для застосування до суб`єкта господарювання фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону № 265/95-ВР.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 12 червня 2018 року по справі №814/413/16 та від 30 квітня 2020 року №803/954/14.

Як встановлено судом, відповідачем сформовано письмове звернення від 04.06.2020 до ТОВ Лабора-Вікторі про надання до 10.06.2020 підтверджуючих документів на придбання підакцизної групи товарів.

Вказане звернення направлено 04.06.2020 засобами поштового зв`язку на адресу ТОВ Лабора-Вікторі та вручено уповноваженій особі 03.07.2020, тобто поза межами встановленого строку для надання документів.

Відповідач стверджує, що директор ТОВ Лабора-Вікторі відмовився отримувати назване звернення, однак на підтвердження зазначених доводів відповідач до суду доказів не надав.

Акт ненадання документів станом на 12.06.2020, складений головними державними ревізорами-інспекторами Сергієм Близнюком та Михайлом Криволапом не містить відомостей про відмову директора ТОВ Лабора-Вікторі від отримання запиту від 04.06.2020.

15.06.2020 посадовими особами відповідача складено акт перевірки №80/23-00-32-0122/39503060, в якому вказано про ненадання підтверджуючих документів на придбання підакцизної групи товарів.

З наведеного вбачається, що до отримання підприємством звернення від 04.06.2020 посадові особи в акті перевірки №80/23-00-32-0122/39503060 від 15.06.2020 зробили висновок про ненадання документів та наявність порушення.

При цьому, суд враховує, що в зверненні вих. №3 від 13.07.2020 ТОВ Лабора-Вікторі висловило згоду про надання витребуваних документів, однак оскільки запит не містив періоду часу за який необхідно надати документи на придбання підакцизної групи товарів та в розпорядженні підприємства не було акту зняття залишків ТМЦ, тому просило уточнити період надання документів, а також надало заперечення на акт перевірки.

Вказане звернення досліджено відповідачем, що відображено в листі-відповіді на заперечення №15396/23-00-32-0110 від 24.07.2020, однак наведені вимоги підприємства відхилені та 24.07.2020 прийнято оскаржені ППР.

З наведеного вбачається, що за наявності згоди підприємства про надання підтверджуючих документів щодо придбання підакцизної групи товарів, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення, якими притягнуто до відповідальності за відмову в наданні документів та наявність необлікованих товарів, що є свідченням неправомірності податкових повідомлень-рішень № від 27.07.2020 та № від 27.07.2020.

Щодо решти доводів представників сторін суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, судові витрати позивача по сплаті судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 14, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Черкаській області про застосування штрафних санкцій: № від 27.07.2020 на суму штрафних санкцій 17000 грн.; № від 27.07.2020 на суму штрафних санкцій 17000 грн.; № від 27.07.2020 на суму штрафних санкцій 17000 грн.; № від 27.07.2020 на суму штрафних санкцій 5131,60 грн.; № від 27.07.2020 на суму штрафних санкцій 1020 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю Лабора-Вікторі судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО