Справа № 600/2853/22-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2853/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

01 березня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2022 року позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03 червня 2022 року № 34 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ):

- період навчання з 05 листопада 1975 року по 13 лютого 1976 року в Ставчанському СПТУ № 1 по підготовці водіїв 3-го класу;

- період проходження строкової військової служби в Збройних Силах з 17 травня 1976 року по 24 травня 1978 року;

- період роботи водієм 3-го класу в радгоспі «ім. Б.Хмельницького» з 08 серпня 1978 року по 10 липня 1980 року;

- період роботи водієм 3-го класу та робочим кормодобувної бригади в радгоспі «ім. Б.Хмельницького» з 01 серпня 1980 року по 23 лютого 1990 року;

- період роботи робочим кормодобувної бригади в колгоспі «Дністровський» з 24 лютого 1990 року по 10 лютого 1993 року;

- період роботи різноробочим будівельної бригади в колгоспі «Дністровський» з 20 квітня 1993 року по 10 квітня 1996 року;

- період перебування, з 22 травня 2003 року по 07 травня 2004 року на обліку в Хотинському районному центрі зайнятості.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27 травня 2022 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, сторони подали апеляційні скарги, в якій позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а представник відповідача просить суд прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу позивача.

16 січня 2023 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 03 січня 2023 року, з урахуванням ч.3 ст.296, п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг та відзиву позивача, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Хотинським РВУ МВС України в Чернівецькій області 03 січня 2003 року.

27 травня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої було додано низку документів.

Рішенням №34 від 03 червня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому у вказаному рішенні зазначено, що згідно наданих до заяви документів страховий стаж складає 7 років 10 місяців 20 днів. Страховий стаж взятий в повному обсязі, згідно наданих документів.

Про рішення №34 від 03 червня 2022 року та мотиви його прийняття повідомлено позивача листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 03 червня 2022 року №2400-1705-8/18376.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 7 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. При цьому під рішенням розуміється владне волевиявлення суб`єкта владних повноважень, викладене за встановленою формою, спрямоване на врегулювання тих чи інших суспільних відносин, що має обов`язковий характер та породжує певні правові наслідки.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та заявлених у ній вимог, позивач не погоджується із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області як суб`єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України про відмову у призначенні пенсії.

Саме назване рішення в розумінні наведених процесуальних приписів є рішенням суб`єкта владних повноважень та предметом даного позову, якому і надаватиметься правова оцінка судом, тобто дотримання відповідним суб`єктом критеріїв, наведених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення відповідним суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Крім цього, в силу положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи наведене та з огляду на положення частини другої статті 19 Конституції України та визначені у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критерії оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, варто зазначити, що оскаржуване у цій справі рішення повинно ґрунтуватися на законі та бути обґрунтованим, тобто таким, що прийнято з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття такого виду рішень.

Водночас, досліджуючи зміст спірного рішення, судом апеляційної інстанції встановлено, що в ньому не зазначено які саме періоди зараховуються відповідачем до страхового стажу позивача і які періоди не зараховуються до такого стажу.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано відповідачу вичерпний перелік документів, які підтверджують наявність у нього страхового стажу. Між тим, в оскаржуваному рішенні відповідачем не зазначено про невідповідність поданих позивачем документів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №34 від 03 червня 2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком є необґрунтованим, оскільки суб`єктом владних повноважень не вказані мотиви та підстави його прийняття. Відповідачем в оскаржуваному рішенні не відображено відомостей про зарахування чи не зарахування саме яких періодів роботи позивача, при цьому не вказано на підставі яких документів пенсійний орган прийшов до висновку про наявність у позивача страхового стажу у обсязі 7 років 10 місяців 20 днів.

Невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №34 від 03 червня 2022 року є необґрунтованим,а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку що належним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправним та скасування названого рішення.

Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до його страхового стажу період навчання з 05 листопада 1975 року по 13 лютого 1976 року в Ставчанському СПТУ № 1 по підготовці водіїв 3-го класу; період проходження строкової військової служби в Збройних Силах з 17 травня 1976 року по 24 травня 1978 року; період роботи водієм 3-го класу в радгоспі «ім. Б.Хмельницького» з 08 серпня 1978 року по 10 липня 1980 року; період роботи водієм 3-го класу та робочим кормодобувної бригади в радгоспі «ім. Б.Хмельницького» з 01 серпня 1980 року по 23 лютого 1990 року; період роботи робочим кормодобувної бригади в колгоспі «Дністровський» з 24 лютого 1990 року по 10 лютого 1993 року; період роботи різноробочим будівельної бригади в колгоспі «Дністровський» з 20 квітня 1993 року по 10 квітня 1996 року; період перебування, з 22 травня 2003 року по 07 травня 2004 року на обліку в Хотинському районному центрі зайнятості, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що такі наразі є передчасними, адже пенсійним органом при розгляді заяви позивача про призначення пенсії від 27 травня 2022 року та доданих до неї документів у винесеному оскаржуваному рішенні не надано жодної оцінки вказаним періодам роботи та служби позивача.

Водночас, як зазначено вище, з оскаржуваного рішення в дійсності неможливо встановити які конкретно періоди роботи позивача оцінювалися відповідачем, які саме періоди роботи (служби) позивача зараховано, а які ні.

Колегія суддів звертає увагу, що як зазначає Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, позивачу зараховано до страхового стажу період навчання з 05.10.1975 по 13.02.1976 року; період проходження строкової військової служби в Збройних Силах з 17.05.1976 по 24.05.1978 року.

Отже, указаний період, згідно змісту відзиву, не є спірним, як помилково зазначає позивач.

Суд наголошує, що згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Пунктом 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

З огляду на суть та характер спірних відносин, зважаючи на необґрунтованість і передчасність прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком від 03 червня 2022 року №34, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача буде, окрім визнання протиправним та скасування вказаного рішення, і зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, як орган до якого позивачем було подано заяву про призначення пенсії, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27 травня 2022 року.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, то судова колегія вважає, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд і зазначати будь-яку підставу для відмови.

Втім, наведених обставин не встановлено, а оцінка судом правомірності оскаржуваного рішення від 03 червня 2022 року №34 надавалася виходячи з його змісту.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для їх скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційних скарг встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.