Справа № 400/532/23
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 р. № 400/532/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , , АДРЕСА_1

до відповідача:Миколаївського апеляційного суду, вул. 68 Десантників,2,Миколаїв,54001,

про:визнання протиправним та скасування рішення від 21.07.2022 року № 2-10/13/2022; визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Миколаївського апеляційного суду про визнання протиправним рішення, викладеного в листі від 21.07.2022 № 2-10/13/2022, яким повідомлено, що відповідь на запит буде надана після закінчення строку дії воєнного стану в Україні та зобов`язання відповідача надати інформацію згідно запиту від 18.06.2022 відповідно до вимог Закону України Про доступ до публічної інформації; визнання протиправними дій, що полягають у направленні Службі безпеки України копії запиту позивачки від 18.06.2022 на виконання п. 2 Рішення Ради суддів України від 25.02.2022 № 11 та зобов`язання відповідача утриматись від направлення Службі безпеки України будь-яких копій запитів на інформацію на виконання вимоги п. 2 Рішення Ради суддів України від 25.03.2022 № 11.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що спірне рішення порушує її конституційне право на інформацію та відповідні законні інтереси, що випливають з такого права. Також, направлення відповідачем на адресу Служби безпеки України копії запиту позивачки на виконання вимог п. 2 рішення Ради суддів України від 25.03.2022 № 11 є незаконними, оскільки порушують конституційні гарантії, права, свободи та інтереси позивачки, встановлені ч. 2 ст. 19 ч.ч. 1, 2 ст. 32 Конституції України, Законом № 2939 та Законом № 2297.

Ухвалою від 06.02.2023 позивачку звільнено від сплати судового збору, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Також, 06.02.2023 суд постановив ухвалу, якою залишив без задоволення клопотання позивачки про витребування доказів.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що відповідачем відстрочено надання публічної інформації на запит позивачки під час дії воєнного стану через те, що запитувана позивачкою публічна інформація щодо діяльності суддів може становити загрозу їх життю та здоров`ю. Позивачка була письмово повідомлена, що відповідь на її запит буде надано після закінчення строку дії воєнного стану, що відповідає вимогам ч. 7 ст. 22 Закону України Про доступ до публічної інформації. Також, відповідач зазначив, що на час направлення запиту позивачки про доступ до публічної інформації до СБУ для проведення перевірки було чинне рішення РСУ від 25.03.2022 № 11, яке не було причин ігнорувати в інтересах безпеки суддів та діяльності суду. До того ж, позивачка у своєму запиті не зазначила мету запитуваної інформації. На думку відповідача, направлення копії запиту позивачки до СБУ не є порушенням ст. 19 Конституції України та втручанням в її особисте і сімейне життя або іншим порушенням права позивачки, визначеного ст. 32 Конституції України.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 263 КАС України.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивачка 18.06.2022 звернулась до відповідача із запитом про надання інформації на підставі Закону України Про доступ до публічної інформації, в якому просила:

- надати інформацію про вид та суми нарахованої та отриманої суддями Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

грошової винагороди за період з 01.01.2022 по теперішній час;

- надати інформацію про графік відвідування робочого місця (окремо вказати час здійснення правосуддя у складі колегії та/або одноособово) суддями Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_2 , Лівінським І.В., Кушніровою Т.Б. за період з 01.01.2022 по теперішній час;

- надати належним чином засвідченні копії особових справ суддів Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з урахуванням вимоги ч. 7 ст. 6 Закону України Про доступ до публічної інформації

21.07.2022 відповідач надіслав на адресу позивачки лист № 2-10/13/2022, в якому повідомив, що Рішенням № 11 від 25.03.2022 Рада Суддів України зобов`язала суди України, ДСА, інші установи системи правосуддя тимчасово відстрочити до закінчення воєнного стану в Україні надання відповідей на усі запити про публічну інформацію, які надійшли з початку введення воєнного стану в Україні 24.02.2022. І з огляду на зазначене, відповідь на запит позивачки буде надана після закінчення строку дії воєнного стану в Україні.

13.08.2022 позивачка звернулась до відповідача із запитом, в якому просила повідомити:

- чи надавалась копія її запиту від 18.06.2022 уповноваженим особам СБУ;

- якщо надавалась, то зазначити на якій підставі.

11.08.2022 відповідач надіслав на адресу позивачки лист № 2-10/19/2022, в якому повідомив, що на виконання вимоги п. 2 рішення РСУ № 11 від 25.03.2022 відповідач направив СБУ копію запиту відповідачки про надання публічної інформації щодо суддів Миколаївського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Кушніровою Т.Б.

Згідно статті 1 Закону України Про доступ до публічної інформації публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Поряд з цим, Закон України Про доступ до публічної інформації визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

За приписами частини другої статті 6 Закону № 2657-XII право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Основними видами інформаційної діяльності є створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорона та захист інформації (стаття 9 Закону №2657-XII).

Статтею 20 Закону № 2657-XII визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (стаття).

При розгляді цієї справи спірним є питання щодо правомірності відстрочення надання запитуваної позивачкою як публічної інформації у період дії воєнного стану.

Частинами першою, другою статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно із ч.1,4 ст. 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Підстави для відстрочки в задоволенні запиту на інформацію визначені статтею 22 Закону № 2939-VI.

Відповідно до частин шостої, сьомої ст. 22 Закону № 2939-VI відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили. Рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

У рішенні про відстрочку в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; дату надсилання або вручення повідомлення про відстрочку; причини, у зв`язку з якими запит на інформацію не може бути задоволений у встановлений цим Законом строк; строк, у який буде задоволено запит; підпис.

Листом від 21.07.20222-10/13/2022 відповідач повідомив, що відповідь на запит позивачці буде надана після закінчення строку дії воєнного стану в Україні. У відзиві відповідач пояснив, що відстрочив надання інформації з метою запобігання загрози життю та здоров`ю суддів у період воєнного стану.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави дійти висновку, що орган, до якого направлено запит громадянина на отримання публічної інформації, зобов`язаний об`єктивно і вчасно його розглянути, перевірити викладені в ньому факти, та надати запитувачу достовірну, точну й повну інформацію на його запит у встановлені законом строки.

Якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені Законом №2939 строки допускається відстрочка в задоволенні запиту на інформацію.

Єдиною умовою такої відстрочки є настання обставин непереборної сили.

Так, Указами Президента України від 24.02.2022, 14.03.2022, 18.04.2022, 17.05.2022 №№64/2022, 133/2022, 259/2022, 341/2022, 58/23, в Україні введено воєнний стан та продовжено такий на строки, що визначені у відповідних Указах.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60,61, 62,63 цієї Конституції.

Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (ст.40 Конституції України).

Таким чином, право особи звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, а також отримувати обґрунтовані відповіді на свої звернення у встановлений законом строк, визначене ст. 40 Конституції України, не може бути обмежене внаслідок введення в державі воєнного стану.

У спірному листі щодо відстрочення у наданні запитуваної позивачкою інформації відповідач лише посилається на рішення РСУ № 11 від 25.03.2022, при цьому не зазначає, які обставини непереборної сили унеможливили надання відповіді на запит і стали причиною для прийняття рішення про відстрочення відповіді до закінчення строку дії воєнного стану на території України.

Суд зазначає, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості вчинення тих чи інших дій у строки передбаченні законом, у зв`язку із запровадженням такого, не може вважатись поважною причиною відкладення вчинення таких дій чи не вчинення їх взагалі, оскільки право на отримання інформації є конституційним правом особи та не може бути обмеженим навіть за умов запровадження державою воєнного стану.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відстрочка у наданні запитуваної інформації, оформлена листом 21.07.2022 № 2-10/13/2022 є протиправною.

Позивач запитує інформацію стосовно суддів, які є публічними особами та інформація стосовно них становить суспільний інтерес, тому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача надати відповідь на запит від 18.06.2022.

Посилання відповідача на те, що позивачка у своєму запиті не зазначила мету запитуваної інформації, не приймається судом до уваги, оскільки право на інформацію захищається статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у якій вказано: Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію .

Європейський суд з прав людини у справі «Леандер проти Швеції» (Leander v. Sweden1 ) узагальнив практику у справах із доступу до публічної інформації та виокремив такі чотири порогові критерії, відповідно до яких обмеження доступу до інформації може оцінюватися як втручання у реалізацію свободи вираження поглядів: 1. Мета запитувача; 2. Природа інформації; 3. Роль запитувача; 4. Чи готова та доступна інформація.

У справі «ЦЕНТР ДЕМОКРАТІЇ ТА ВЕРХОВЕНСТВА ПРАВА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CENTRE FOR DEMOCRACY AND THE RULE OF LAW V. UKRAINE). Заява № 10090/16. Європейський суд зазначив, що заявниця не вказувала у своєму запиті, для чого їй потрібна була ця інформація. Адже відповідно до національного законодавства запитувач не зобов`язаний цього робити.

В Законі України Про доступ до публічної інформації відсутня вимога запитувачу обґрунтовувати мету в отриманні інформації.

Тому позивачка у своєму запиті не повинна була вказувати мету запитуваної інформації.

Позивач просить суд визнати протиправними дії, що полягають у направленні Службі безпеки України копії запиту позивачки від 18.06.2022 на виконання п. 2 Рішення Ради суддів України від 25.02.2022 № 11 та зобов`язати відповідача утриматись від направлення Службі безпеки України будь-яких копій запитів на інформацію на виконання вимоги п. 2 Рішення Ради суддів України від 25.03.2022 № 11, що це порушує її конституційні гарантії, права, свободи та інтереси , які встановлені ч. 2 ст. 19 ч.ч. 1, 2 ст. 32 Конституції України, Законом № 2939 та Законом № 2297.

Позивач до позову додала запит на інформацію до УСБУ в Миколаївській області від 18.08.2022 та відповідь на інформацію від 12.01.2023 від СБУ, в якому зазначено, що згідно з даними ЄРДР станом на 12.01.2023 у кримінальних провадженнях, які розслідуються слідчими органів безпеки, повідомлення про підозру ОСОБА_1 не здійснювалось. Інші відомості відносяться до інформації службового характеру, доступ до якої обмежено виключно в інтересах національної безпеки та територіальної цілісності України.

Право на судовий захист гарантоване статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

У розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно порушено право, свободу чи інтерес позивача, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Підставами для визнання протиправним дії суб`єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу. При цьому, обов`язковою умовою визнання протиправними дій відповідача є наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах від 22.11.2018 у справі № 766/12374/17, від 29.11.2019 у справі № 335/2236/15-а (2-а/335/1/2016).

З урахуванням приписів статей 2, 5, 9 КАС України слід дійти висновку, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому порушення вимог Закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Позивач у позові не зазначає, яким чином відбулось втручання в її особисте й сімейне життя надсиланням відповідачем цього запито до СБУ, тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Миколаївського апеляційного суду (вул. 68 Десантників,2,Миколаїв,546) задовольнити частково.

2.Визнати протиправним рішення Миколаївського апеляційного суду (вул. 68 Десантників 2, Миколаїв, 54001, ), викладене в листі від 21.07.2022 № 2-10/13/2022 на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яким повідомлено про відстрочення надання інформації до закінчення строку дії воєнного стану в Україні.

3. Зобов`язати Миколаївський апеляційний суд (вул. 68 Десантників 2, Миколаїв, 54001, ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідь на запит від 18.06.2022 відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

4.В задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій, що полягають у направленні Службі безпеки України копії запиту від 18.06.2022 на виконання п. 2 Рішення Ради суддів України від 25.02.2022 № 11 та зобов`язання утриматись від направлення Службі безпеки України будь-яких копій запитів на інформацію на виконання вимоги п. 2 Рішення Ради суддів України від 25.03.2022 № 11 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко