Справа № 120/10815/22
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 р. Справа № 120/10815/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Зеленської С.Б.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: адвоката Дем`янюка В.Б.

представника відповідача: Бешлея І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі також ГУНП у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу начальника ГУНП у Вінницькій області № 1085 від 04.11.2022 в частині застосування до начальника сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами службового розслідування пунктом 2 наказу начальника ГУНП у Вінницькій області №1085 від 04.11.2022 Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих поліцейських відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани. На думку позивача, оскаржуваний наказ в частині, що стосується його, прийнятий з порушенням чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності безпідставно, при відсутності у його діях порушення положень Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Зокрема, вказує на те, що усі виявлені у ході службового розслідування обставини події за участю ОСОБА_2 стосуються порушення саме цією особою службової дисципліни, що мало місце в поза робочий час та поза його службою. Як зазначає позивач, згідно своєї посадової інструкції він як безпосередній керівник відповідає за дотримання працівниками сектору реагування патрульної поліції службової дисципліни, законності та етичної поведінки під час несення ними служби. Із цією метою він постійно та систематично проводив роз`яснювальну роботи щодо суворого дотримання його підлеглими службової дисципліни та запобігання вчиненню ними порушень. Однак, здійснювати контроль за працівниками в поза робочий час не входить в його посадові обов`язки. На думку позивача наявність лише самого факту підлеглості не є достатньою підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, а будь-яких доказів скоєння ним дисциплінарного пропуску за фактом подій, що мали місце за участю його підлеглого ОСОБА_2 , службовим розслідування не встановлено.

Ухвалою від 30.12.2022 судом відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи згідно статті 257 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження.

13.01.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити у його задоволенні. Вказує на те, що при прийнятті оскаржуваного наказу № 1085 від 04.11.2022 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді суворої догани, ГУНП у Вінницькій області діяло в порядку, в межах, у спосіб та на підставі чинного законодавства України, оскільки майор поліції ОСОБА_1 , як безпосередній керівник ОСОБА_3 , неналежним чином контролював дотримання своїм підлеглим службової дисципліни та законності, що призвело до скоєння останнім вчинку, що є несумісним зі статусом поліцейського.

Своїм правом на подачу відповіді на відзив позивач не скористався.

Розгляд справи по суті відбувався у судових засіданнях 31.01.2023, 14.02.2023 та 21.02.2023, де заслуховувалися пояснення сторін, досліджувалися письмові докази та вирішувалося питання про витребовування у сторін додаткових доказів.

Так, у судових засіданням позивач та його представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Просили суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судових засіданнях проти позовних вимог заперечив посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву. Вважає, що позов є необґрунтованим, у зв`язку з чим просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач майор поліції ОСОБА_1 перебуває на службі в Головному управлінні Національної поліції у Вінницькій області та з 04.01.2021 обіймає посаду начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області та являється безпосереднім керівником для свого підлеглого працівника інспектора сектору реагування патрульної поліції старшого лейтенанта ОСОБА_2 .

Як з`ясовано судом, 23.10.2022 о 14:03 на спецлінію « 102» надійшло повідомлення громадянина ОСОБА_4 про те, що водій автомобіля марки «ВАЗ-2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Козятин, по вул. Ярослава Мудрого, 155А, здійснюючи рух заднім ходом, не впевнився в безпеці даного маневру, допустив зіткнення з припаркованим на узбіччі його автомобілем марки «Volkswagen Touareg» та зник з місця ДТП. Зі слів заявника за кермом даного автомобіля, що зник з місця ДТП, перебував поліцейський Ю.Любарець, який мав ознаки алкогольного сп`яніння.

Вказане повідомлення було зареєстровано в ІКС ІПНП (журналі ЄО) відділення поліції № 2 Хмільницького РВП від 24.10.2022 за № 5748.

За даним фактом можливого порушення службової дисципліни інспектором СРПП та окремими поліцейськими відділення поліції № 2 Хмільницького РВП, наказом начальника ГУНП у Вінницькій області від 24.10.2022 № 1387 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію.

За результатами службового розслідування 03.11.2022 дисциплінарною комісією складено висновок, у якому відповідачем встановлені факти грубого порушення службової дисципліни старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , який полягав у тому, що 23.10.2022 близько 13:30 у м. Козятин, по вул. Я.Мудрого, 155А, останній керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2106», з ознаками алкогольного сп`яніння, допустив зіткнення з припаркованим на узбіччі автомобілем марки «Volkswagen Touareg» та зник з місця ДТП, а також, в подальшому, не виконав розпорядження поліцейських щодо проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не пред`явив посвідчення водія та двічі втікав з місця події.

Також згідно даного висновку службового розслідування відповідач вказав і на встановлення факту порушення службової дисципліни інших поліцейських ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, зокрема безпосереднього керівника ОСОБА_3 майора поліції В.Сушка, що виразилося у здійсненні неналежного контролю останнім за дотриманням підлеглими дисципліни та законності в поза робочий час, а також в не проведенні роботи щодо завчасного виявлення та припинення порушень службової дисципліни.

Надалі, наказом начальника ГУНП у Вінницькій області №1085 від 04.11.2022 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих поліцейських відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області» (п. 2 наказу) за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушення вимог пунктів 1,2 частини 1 статті 18 Закону України від 02.07.2015 N 580-VIII "Про Національну поліцію", частини 1, пункту 11 частини 3 статті 1, пунктів 6,7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 1,2, пункту 1 розділу ІІ, пункту 1 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 9 розділу ІІ посадової інструкції, до начальника сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Позивач, вважаючи протиправним застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді суворої догани, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд зазначає наступне.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року N 580-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон N 580-VIII), пунктами 1, 2 частини 1 статті 18 якого передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закон N 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, відповідно до частин 1, 2, 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 N 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, у тому числі знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

У підпункті 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту передбачено, що керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний, у тому числі контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

За правилами статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 4, 6, 10 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно із частинами 9, 15 статті 15 Дисциплінарного статуту уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право, у тому числі: одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

За правилами статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до частини 1 статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Вказані положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України кореспондуються із приписами наказу Міністерства внутрішніх справ України "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" від 07.11.2018 N 893, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за N 1355/32807.

Окрім того, принципи етики для працівників МВС визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 N 1179, відповідно до яких, зокрема, поліцейські повинні неухильно дотримуватись положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Розділу V цих Правил регламентовано порядок контролю керівників поліції за дотримання етики поліцейськими. Зокрема, керівник органу (підрозділу) поліції зобов`язаний запобігати проявам неетичної поведінки своїх підлеглих поліцейських шляхом організації роботи з розвитку професійної етики, у тому числі через проведення навчань, інформаційно-роз`яснювальної роботи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Із цією метою висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставини, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Отже, в контексті спірних правовідносин в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни та має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку. Тому вирішуючи спір та встановлюючи істину в справі, суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Так, як слідує із матеріалів справи та встановлено судом вище, за результатом проведеного службового розслідування було складено висновок службового розслідування від 03.11.2022 (затверджений начальником ГУНП у Вінницькій області 03.11.2022), на підставі якого і був прийнятий оскаржуваний наказ № 1085 від 04.11.2022, пунктом 2 якого застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

При цьому, проаналізувавши спірний наказ № 1085 від 04.11.2022 в частині, що оскаржується, у сукупності із зібраними матеріалами службового розслідування, суд встановив, що в основі висновку відповідача про скоєння позивачем дисциплінарного проступку лежать дві взаємопов`язані підстави, які слугували причиною для застосування до ОСОБА_1 відповідного дисциплінарного стягнення:

1) нездійснення ОСОБА_1 , як безпосереднім керівником ОСОБА_2 , належного контролю за дотриманням підлеглим дисципліни та законності в поза робочий час;

2) не проведення ОСОБА_1 належної роботи щодо завчасного виявлення та припинення можливих порушень.

Щодо першої підстави то суд зазначає, що дійсно згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни.

Разом із тим жодною нормою із зазначених у оскаржуваному наказі правових актів, які, як вважає відповідач, були порушені позивачем, не передбачено обов`язок безпосереднього керівника здійснювати контроль за своїми підлеглими та дотримання ними дисципліни в поза робочий час.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами спору, подія, яка мала місце 23.10.2022 за участю старшого лейтенанта поліції Ю.Любарця, відбулась у вихідний день та в період поза службою як самого ОСОБА_2 так і його безпосереднього керівника - майора поліції ОСОБА_1 .

При цьому, із матеріалів службового розслідування та з пояснень самого позивача наданих ним в судовому засіданні було встановлено, що отримавши повідомлення про можливе скоєння ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, ОСОБА_1 невідкладно виїхав на місце події та активно сприяв у об`єктивному з`ясуванні усіх обставин.

Ба більше, інкримінуючи позивачу порушення пункту 9 розділу ІІ його посадової інструкції, затвердженої начальником ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області 12.01.2022, відповідач залишив поза увагою ту обставину, що згадана норма покладає на позивача відповідальність за дотримання працівниками СРПП обліково-реєстраційної дисципліни, законності та етичної поведінки під час несення служби, а не щодо подій, які можуть мати місце поза службою підлеглих йому працівників.

Матеріалами службового розслідування не встановлено та представник відповідача у судовому засіданні чітко не навів суду жодних фактів з посиланням на обов`язкові законодавчі приписи, за яких позивач мав безпосередній обов`язок здійснювати контроль за дотримання дисципліни та законності стосовно підлеглих йому працівників в період поза несення ними служби, як і не вказав, які ж саме дії мав вчиняти позивач у спірній ситуацій, пов`язаної із забезпеченням профілактичної роботи, спрямованої на недопущення порушень дисципліни в поза робочий час.

Відносно посилання представника відповідача на положення наказу Національної поліції України від 23.09.2016 № 960 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», яким передбачено, зокрема, моніторинг та вивчення керівниками побутових умов поліцейських, їх соціальної захищеності (п.п. 15 п. 3 цього наказу), то суд не бере їх до уваги, оскільки, по-перше, положення вказаного наказу не інкримінувались позивачу як порушення службової дисципліни, а по-друге, відповідачем не доведено тієї обставини, що скоєння ОСОБА_2 дисциплінарного проступку мало місце саме з причин, пов`язаних із його побутовими умовами життя чи соціальним захистом.

Що ж до інших висновків зроблених відповідачем про не проведення ОСОБА_1 належної роботи щодо завчасного виявлення та припинення можливих порушень його підлеглими, то суд зважає на те, що в ході службового розслідування дисциплінарною комісією зроблено узагальнююче припущення про порушення службової дисципліни ОСОБА_1 в частині не забезпечення профілактичної роботи з підлеглим особовим складом, без витребування та дослідження необхідних доказів, які б підтверджували чи спростовували вказані обставини.

Так, як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 від 24.10.2022, наданих ним в ході службового розслідування, останній повідомляв відповідачу, що ним кожного ранку на інструктажах перед заступанням на службу особовому складу відділу поліції постійно доводилися вимоги щодо дотримання дисципліни та законності як під час несення служби так і в поза робочий час.

Втім, дані доводи позивача під час службового розслідування дисциплінарною комісією взагалі не перевірялися, що само по собі вказує на однобічність та неповноту такого розслідування.

Натомість, вказані обставини досліджувались судом в ході судового розгляду справи. Зокрема, встановлено, що дійсно майором поліції ОСОБА_1 постійно та систематично на протязі 2022 року здійснювались профілактичні роботи для підпорядкованого особового складу шляхом проведення відповідних інструктажів, що підтверджується витребуваними судом та долученими до матеріалів справи копіями витягів з книги нарядів відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області за період з квітня по грудень 2022 року, в яких містяться записи про проведення ОСОБА_1 відповідної роботи з особовим складом, в тому числі і з ОСОБА_2 , щодо дотримання дисципліни та законності, особистої безпеки та ввічливому ставленні до громадян.

Також суд враховує, що старший лейтенант ОСОБА_2 був обізнаний в тому числі із наказом Національної поліції України від 19.07.52022 № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції» та іншими правовими актами, що регламентують додержання дисципліни, про що свідчить відповідний підпис останнього у відомостях про ознайомлення.

Отже, із вищевикладеного суд доходить висновку, що позивачем, як безпосереднім керівником ОСОБА_2 , вживалися визначені законом заходи та проводилась робота пов`язана із контролем за дотриманням службової дисципліни та запобіганню скоєння можливих порушень. При цьому сам факт скоєння ОСОБА_2 дисциплінарного проступку в поза робочий час не можливо ставити в провину позивачу та робити висновок про його бездіяльність з посиланням лише на один факт підлеглості.

Суд вважає, що при проведенні службового розслідування стосовно позивача дисциплінарна комісія зобов`язана була перелічити відповідні посадові обов`язки ОСОБА_1 та вказати конкретні обставини їх дотримання та/або порушення, а також врахувати той факт, що події за участю ОСОБА_2 , які мали місце 23.10.2022, відбувалися поза межами несення служби як самого ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 . Натомість у висновку службового розслідування як і в оскаржуваному наказі відсутні посилання на те, в чому саме полягає неналежний контроль позивача за дотриманням підлеглими службової дисципліни в поза робочий час. Так, дисциплінарною комісією відповідні документи, які б свідчили про неналежний контроль за підлеглими не досліджувалися (висновок таких доказів не містить). Крім того, відповідач не надав жодних інших розпорядчих документів з приводу того, яким саме чином позивачу слід здійснювати контроль за службовою дисципліною підлеглих в поза робочий час.

Тобто, в порушення вимог Дисциплінарного статуту та Порядку N 893 висновок службового розслідування в частині, що стосується позивача, не містить обставин щодо вчинення саме позивачем дисциплінарного проступку (часу, місця, способу його вчинення, об`єктивна та суб`єктивна сторона).

Суд критично оцінює твердження представника відповідача про те, що вчинення дисциплінарного проступку старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 поза його службою та у вихідний день (23.10.2022) не звільняє позивача від здійснення контролю за діяльністю підлеглих в силу статті 12 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки позивач за його відсутності фактично не міг контролювати дотримання службової дисципліни його підлеглим.

Таким чином суд вважає, що притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач не навів обґрунтованих доводів та не встановив доказів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного правопорушення пов`язаного із неналежним виконанням ним своїх службових обов`язків, а тільки з урахуванням лише одного факту підлеглості здійснив абстрактне посилання на вимоги пунктів 1,2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", частини 1, пункту 11 частини 3 статті 1, пунктів 6,7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та інших як таких, що, на його думку, були порушені позивачем.

Згідно з правових висновків викладених Верховним Судом у постанові від 20.05.2021 у справі N 420/2916/20, застосування дисциплінарного стягнення не може ґрунтуватися на припущеннях або недоведених фактах, а при прийнятті рішень суб`єкт владних повноважень повинен уникати невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.

За наведених вище обставин суд доходить висновку, що в ході судового розгляду справи не знайшов свого підтвердження склад дисциплінарного проступку в поведінці позивача, за який до нього пунктом 2 резолютивної частини наказу N 1085 від 04.11.2022 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани. А отже, вказаний вище наказ відповідача в частині застосування щодо ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани є протиправним та підлягає скасуванню.

Як зазначено у частині першій статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд вважає, що відповідач не довів правомірність прийняття спірного наказу з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших судових витрат не встановлено, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 291, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 1085 від 04.11.2022 "Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих поліцейських відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області" в частині застосування до начальника сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді по справі в період з 23.02.23 по 03.03.23, повний текст судового рішення складено та підписано суддею 07.03.23.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (місцезнаходження: вул. театральна, 10, м. Вінниця, 21050, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович