Справа № 308/1940/23
Суддя: Данко В. Й.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1940/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Данко В.Й.,

з участю секретаря судового засідання Бокотей А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що постановою серії БАБ № 584021 від 04.02.2023 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 1020 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, позивач зазначає, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.140 КУпАП.

Просить скасувати постанову серії БАБ № 584021 від 04.02.2023 року та стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 536,80 грн. судового збору.

Представником відповідача було надіслано до суду відзив, в якому вказує, що 04.02.2023 року поліцейськими відділу безпеки дорожнього руху УПП в Закарпатській області ДПП під час здійснення перевірки за дотриманням норм та стандартів забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг та вулиць в зимовий період, виявили неналежне утримання АДРЕСА_1 , а саме, виявлено наявність снігового (льодового) накату та відсутність очищення снігу, за яке встановлена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Встановивши факт порушення ДСТУ 3587:2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану» було прийнято рішення щодо складання адміністративних матеріалів на відповідальну особу.

Вказує, що поліцейським на місці встановлено, що відповідальною особою за утримання АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . Позивачу було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що підтверджується підписом в постанові про адміністративну відповідальність. Всі усні доводи Позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення.?

Інспектор виніс постанову за ч. 1 ст. 140 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 1020 грн., відповідно до санкції статті.

Зазначає, що позиції, викладені позивачем в позовній заяві є необґрунтованими та лише вказують на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому вказує, що у акті від 04.02.2023 року зазначено, що відповідальною посадовою особою з КШЕП зазначено іншу особу, в той час як у відзиві відповідач вказує, що поліцейський на місці встановив, що ОСОБА_1 є відповідальною особою. Також зазначає, що працівника ми поліції не враховано нормативів очищення снігу, погодних умов, повторності опадів снігу, що в результаті привело до не об`єктивного, не всебічного з`ясування обставин справи.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, та з огляду на те, що сторони по справі були повідомлені про місце і час розгляду справи своєчасно та належним чином, клопотань від учасників справи матеріали справи не містять, суд дослідив матеріали та докази, які були своєчасно долучені сторонами, та встановив наступне.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №584021 від 04.02.2023 року, якою встановлено, що 04.02.2023 року о 21 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 порушив правила, норми та стандарти, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць м. Ужгород, вул. Підгірна, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.

Відповідно до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 04.02.2023 року таке проводилося 04.02.2023 року о 21 год. 50 хв. в м. Ужгород, вул. Підгірна. Згідно даного акту забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на КШЕП ОСОБА_2 .. Покриття проїзної частини має сніговий накат (льодовий); не очищене від снігу. За результатами обстеження ділянку визнано такою, яка не відповідає вимогам ДСТУ 3587:2022.

На зворотній стороні зазначеного вище акту зображена схема до постанови БАБ №584021.

Позивачем долучено до позовної заяви Довідку КП «Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство» Ужгородської міської ради №16 від 07.02.2023 року, згідно якої ОСОБА_1 не є призначений відповідальним за стан доріг, вулиць, дорожнього покриття.

Інші надані сторонами докази суд не бере до уваги, оскільки такі є неналежними у відповідності до вимог ст. 73 КАС України.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст.222 КУпАП, зокрема, віднесено розгляд справи за ч. 1 ст.140 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків передбачених законом.

У відповідності до ст.14 КУпАП, посадові особи несуть відповідальність лише за порушення тих правил, забезпечення виконання яких входить до їх посадових обов`язків.

Частиною 1 ст. 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

З наведеного вбачається, що диспозиція, сформульована в ч.1 ст.140 КУпАП, є бланкетною правовою нормою, тобто такою, що потребує посилання на конкретні норми і правила, які порушила винна особа, до кола повноважень якої входить дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд та вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або відновлення безпечних умов для руху.

В оскаржуваній постанові за ч. 1 ст. 140 КУпАП взагалі відсутні посилання на конкретні нормативно-правові акти, яких не дотримався позивач, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити серед іншого опис обставин, установлених під час розгляду справи. В оскаржуваній постанові не зазначено жодних обставин, а в графі 5 (суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи) тільки дослівно процитовано диспозицію ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Окрім того, необхідно враховувати положення ч. 1 ст.77 КАС України відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачами до суду не надано доказів, які свідчать про те, що позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину, а долучені до відзиву додатки, з урахуванням змісту складеної інспектором поліції фабули правопорушення в оскаржуваній постанові, не можуть бути доказами, які свідчать про винуватість позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю зокрема і за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, в тому числі має право - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що оскаржувана постанова у справі є незаконною та необґрунтованою, в діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, тому постанова серії БАБ № 584021 від 04.02.2023 року підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - закриттю.

Відповідно до положень ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17, провадження № 11-1287апп18, відступила від раніше прийнятого висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону № 3674-VI).

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2684 гривня.

Таким чином, за подання даної позовної заяви до суду, оскільки позивач оскаржує одну постанову, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 536,80 грн. Тому, при задоволенні вказаного позову з відповідача слід стягнути на користь позивача 536,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-76, 243, 246, 250, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БАБ № 584021 від 04.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ) суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) грн.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко