Справа № 360/869/22
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/869/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за відсутності учасників справи за адміністративним позовом представника позивача Буньо Дмитра Григорійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов представника позивача Буньо Дмитра Григорійовича в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, представник позивача) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати дії щодо не зарахування періоду роботи з 05.07.1990 по 19.12.1993 на шахті «Довжанська Капітальна» виробничого об`єднання «Свердловантрацит»: з 05.07.1990 по 02.11.1990 учень гірничоробітника підземного 1-го розряду з повним робочим днем під землею; з 02.11.1990 по 08.01.1991 гірничоробітник підземний 1-го розряду з повним робочим днем під земле, з 08.01.1991 по 24.06.1991 гірничоробітник підземний 3-го розряду з повним робочим днем під землею, з 24.06.1991 по 02.09.1992 гірничоробітник очисного вибою 5-го розряду з повним робочим днем під землею, з 02.09.1992 по 19.12.1993 гірничоробітник підземний 3-го розряду з повним робочим днем під землею до пільгового стажу за Списком №1 - протиправним.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області врахувати при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 до його страхового та пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 05.07.1990 по 19.12.1993 на шахті «Довжанська Капітальна» виробничого об`єднання «Свердловантрацит»: з 05.07.1990 по 02.11.1990 учень гірничоробітника підземного 1-го розряду з повним робочим днем під землею, з 02.11.1990 по 08.01.1991 гірничоробітник підземний 1-го розряду з повним робочим днем під землею, з 08.01.1991 по 24.06.1991 гірничоробітник підземний 3-го розряду з повним робочим днем під землею, з 24.06.1991 по 02.09.1992 гірничоробітник очисного вибою 5-го розряду з повним робочим днем під землею, з 02.09.1992 по 19.12.1993 гірничоробітник підземний 3-го розряду з повним робочим днем під землею;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області перерахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 пенсію в розмірі 80% заробітної плати (доходу) на підставі ст. 8 ЗУ Про підвищення престижності шахтарської праці починаючи з 18.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в лютому 2019 позивач звернувся до Марківського об`єднаного управління ПФУ як тимчасово переміщена особа, з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами ч.3 ст. 114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

23.11.2021 до територіального органу Пенсійного фонду України в смт. Марківка позивачем було подано заяву про перерахунок пенсії.

10.12.2021 позивачем отримана відповідь, в якій зазначено, що довідки: від 30.09.2021 №№ 1674 - 1677 та накази про атестацію робочих міст, про прийняття та звільнення, копію перевідної записки, які видано на тимчасово окупованій території, не приймаються до розгляду. Також зазначено, що здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст. 8 ЗУ Про престижність шахтарської праці немає законних підстав, оскільки відсутній необхідний підземний стаж - 15 років.

Позивач зазначає, що згідно з індивідуальних відомістей про застраховану особу (форма ОК-5) зарахований позивачу пільговий стаж за Списком №1 починається з квітня 2001 року, однак згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 його пільговий стаж почався ще з 05.07.1990 на шахті «Довжанська Капітальна» виробничого об`єднання «Свердловантрацит».

Представник позивача вважає, що Головним управлінням ПФУ в Луганській області не донараховано до його пільгового стажу за списком №1 майже три роки і п`ять місяців, що порушує, на його думку, право отримувати пенсію в більшому розмірі згідно ст. 8 ЗУ Про престижність шахтарської праці.

Отже, на підставі викладеного, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою суду від 16 січня 2022 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області письмові докази в щодо обставин справи.

Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року вирішено подальший розгляд адміністративної справи № 360/869/22 здійснювати на підставі її матеріалів в електронній формі.

Враховуючи дистанційний режим роботи суду в період воєнного стану та відсутність клопотань сторін про призначення справи до розгляду в судовому засіданні, з метою дотримання безпеки учасників процесу та працівників апарату суд розглядає справу в порядку письмового провадження за матеріалами справи в електронній формі за відсутності учасників справи та відсутності необхідності допиту свідків та експертів.

02.09.2022 через підсистему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог з таких підстав.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримуєте пенсію за віком на пільгових умовах за нормами ст.114 Закону з 18.02.2019 року. Пільговий стаж роботи за Cписком № 1 зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за періоди: з 04.05.2001 по 30.09.2010, з 20.10.2010 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 30.06.2015. Стаж роботи на шахті «Довжанська Капітальна» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Свердловантрацит» за періоди з 05.07.1990 по 19.12.1993 зараховано як страховий стаж на загальних підставах. На звернення позивача, яке надійшло для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області 23.11.2021 та зареєстровано за № 5192/М-1200-21 щодо зарахування стажу роботи за Списком № 1 та здійснення перерахунку пенсії відповідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в порядку Закону України «Про звернення громадян», надано відповідь № 4849-5192/М-02/8-1200/21.

Відповідач зазначає, що вирішальне значення при призначенні пенсійного забезпечення на пільгових умовах має стаж роботи, здобутий в певних умовах. Проведення атестації робочих місць при виконанні робіт з особливо шкідливими умовами праці після 21.08.1992 є обов`язковою умовою для зарахування відповідного періоду роботи до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

На думку сторони відповідача, при підтвердженні стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці подається трудова книжка із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці. Проте, виключно записами в трудовій книжці не може бути підтверджено, чи був зайнятий працівників на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці протягом повного робочого дня.

Означене кореспондується з п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 ( в редакції від 12.08.1993), яким зазначено: у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків бо їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За пунктом 2 Порядку № 383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. Тому відповідач зазначає, що пільги по пенсійному забезпеченню надаються за умови, що робота, передбачена Списками № 1 та № 2 виконувалася постійно та протягом повного робочого дня за виключенням підземних робіт шахт, яким в стаж на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 1 зараховується тільки час фактичної роботи в підземних умовах.

До заяви позивача від 23.11.2021 надано копії довідок: №№ 1674, - 1677 від 30.09.2021 копії наказів: про атестацію, про прийняття та звільнення, копію перевідної записки, які видано на тимчасово окупованій території України і які, відповідно до Закону України № 1207, є недійсними, - документи, які створені органом, його посадовими та службовими особами на тимчасово окупованих територіях України не приймаються до розгляду.

Час навчання за спеціальністю в професійно-технічних навчальних закладах зараховується до пільгового стажу за умови, якщо протягом 3 місяців після закінчення навчання особа працевлаштувалася за набутою професією (ст. 38 Закону № 103 «Про професійну (професійно-технічну) освіту». Позивачем не надано документів, які б підтверджували можливість зарахувати до пільгового стажу, здобутого в підземних умовах період його навчання.

Відповідач також зазначає, що загальний стаж роботи позивача складає 24 роки 9 місяців 13 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 - 13 років 6 місяців 10 днів, тому здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» немає законних підстав, оскільки відсутній необхідний підземний стаж 15 років.

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_3 та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера.

18.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами ч.3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви були надані такі документи: військовий квиток, диплом про навчання, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, довідка про місце проживання, паспорт, трудова книжка.

Відповідно до ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії: рішенням 83 від 20.02.2019 позивачу призначена пенсія з 18.02.2019. Визначений управлінням страховий стаж позивача 38 років 1 місяць 26 днів, з них робота за Списком №1 13 років 7 місяців 11 днів.

23.11.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, що не заперечується сторонами (копію заяви сторони суду не надали).

На заяву позивача від 23.11.2021 про перерахунок пенсії, відповідачем надана відповідь листом від 10.12.2021 №4849-5192/М-02/8-1200/21, в якому зазначено, що 18.02.2019 позивач звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком па пільгових умовах за нормами ст.114 Закону, пенсію призначено з 18 лютого 2019 року.

Пільговий стаж роботи за Списком №1 зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державною соціального страхування за періоди: з 04.05.2001 по 30.09.2010, з 20.10.2010 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 30.06.2015.

Стаж роботи па шахті «Довжанська Капітальна» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Свердловантрацит» та періоди з 05.07.1990 по 19.12.1993 (враховано як страховий стаж на загальних підставах. Відповідно до записів трудової книжки встановити право на пенсію за віком на пільгових умовах не можливо у зв`язку з відсутністю довідок «Про підтвердження наявного трудовою стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» та інформації про атестацію робочих місць за умовами праці.

Загальний стаж роботи складає 24 років 9 місяців 13 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком №1 - ІЗ років 6 місяців 10 днів, отже здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» немає законних підстав, оскільки відсутній необхідний підземний стаж - 15 років.

Також зазначено, що 23.11.2021 до заяви про перерахунок пенсії позивачем надано копії довідок: №№1674-1677 від 30.09.2021, копії наказів: про атестацію, про прийняття та звільнення, копію перевідної записки, які видано на тимчасово окупованій території України і які, відповідно до Закону України № 1207, є недійсними, тому довідки, що створені органом, його посадовими та службовими особами на тимчасово окупованих територіях України не приймаються до розгляду.

Записи трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 12.08.1986 містять такі записи щодо спірного періоду його роботи:

Шахта «Довжанська Капітальна» виробничого об`єднання «Свердловантрацит»:

05.07.1990 прийнятий учнем гірника підземного 1-го розряду з повним робочим днем під землею (наказ 304к від 05.07.1990);

02.11.1990 переведений гірником підземним 1-го розряду з повним робочим днем під землею (перекладна записка);

08.01.1991 - переведений гірником підземним 3-го розряду з повним робочим днем під землею (перекладна записка);

24.06.1991 - переведений гірником підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею (перекладна записка);

02.09.1992 - переведений гірником підземним 3-го розряду з повним робочим днем під землею (перекладна записка);

19.12.1993 звільнений за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України (наказ №604/к від 20.12.1993).

Зазначені записи щодо прийняття та звільнення з роботи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, мають відомості про документи, на підставі яких зроблені відповідні записи, а також наявні записи того, що позивач працював на підземних роботах з повним робочим днем під землею в спірний період. Дійсно записів щодо атестації робочих місць трудова книжка не містить.

На підтвердження спірного періоду роботи позивачем надані разом з заявою про перерахунок пенсії копії архівних довідок, а саме: №№1674 - 1677 від 30.09.2021 року, накази про прийом та звільнення, довідку про перейменування підприємства, накази про підсумкову атестацію робочих місць, перелік робочих місць, професій щодо підтвердження права на пільги та компенсації, передбачені законодавством за списком №1.

Зазначені докази додані до позовної заяви.

Крім того, відомості трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 12.08.1986 містять записи про його зайнятість з повним робочим днем на підземних роботах в період: з 04.05.2001 по 20.03.2017 на ДВАТ шахта «Червоний партізан», про реорганізацію цього підприємства з державної форми власності до інших організаційних форм: Відокремлений підрозділ «Шахта «Червоний партізан»» Державного підприємства «Свердловантрацит» (2003 рік), Відокремлений підрозділ «Шахта «Червоний партізан»» ТОВ «ДТЕК «Свердловантрацит»» (2011 рік), Відокремлений підрозділ «Шахта «Червонопартізанська»» ТОВ «ДТЕК «Свердловантрацит»» (2013 рік), а також відомості про атестації робочого місця позивача за Списком №1.

Відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форми ОК-5) за періоди: з 04.05.2001 по 20.03.2017 містять відомості про наявність в позивача спеціального пільгового підземного стажу роботи за списком №1 за коефіцієнтом ЗП3013А1 в період з травня 2001 року по лютий 2017 року, тобто понад 15 років такого стажу, однак не за всі періоди наявні відомості про нараховану заробітну плату та страхові внески.

Пільговий стаж роботи за Cписком № 1 зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за періоди: з 04.05.2001 по 30.09.2010, з 20.10.2010 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 30.06.2015 (без урахування періодів роботи позивача, за які відсутні в реєстрі відомості про нараховану заробітну плату та страхові внески, однак наявні відомості про спецстаж).

Отже, спірними питаннями цієї справи є саме наявність підстав для зарахування до пільгового стажу за списком №1 періоду роботи позивача з 05.07.1990 по 19.12.1993 на шахті «Довжанська Капітальна» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» на підставі відомостей трудової книжки, достатність її записів для перерахунку пенсії, необхідність та можливість врахування уточнюючих довідок, наявність в позивача пільгового підземного стажу для встановлення права на пенсію за ст. 8 ЗУ Про підвищення престижності шахтарської праці.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005.

Згідно з ч. 1 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1.5 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий пункту 1.7 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку 22-1).

Абзацом першим пункту 2.7 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Отже у разі звернення пенсіонера з заявою про перерахунок пенсії, уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії. При цьому, рішення про відмову в перерахунку пенсії має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.

Судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за заявою позивача від 23.11.2021 про перерахунок пенсії жодного рішення не приймало, відповідь на заяву надало листом від 10.12.2021 №4849-5192/М-02/8-1200/21, чим порушило положення частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV та пункту 4.3 Порядку № 22-1.

Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17 зроблено висновок, що зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в даному випадку не довів суду тих обставин, що діяв правомірно і повідомив під час призначення пенсії позивачу про необхідність подання уточнюючих довідок протягом трьох місяців з дати призначення пенсії для підтвердження незарахованих періодів пільгового стажу, не надав суду копії відповідних документів, а саме: розписки із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви, заяви позивача про перерахунок пенсії з доданими документами. Отже не підтвердив законності своїх дій щодо розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії як звернення громадян в законний спосіб без постановлення рішення.

Статтею 62 Закону передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно зі статтею 100 Закону України Про пенсійне забезпечення особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01.12.2005 за № 1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 1.

Якщо пільгова робота виконувалася до 31.12.1991, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01.01.1992 або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11.03.1994 то застосовується Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11.03.1994 або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16.01.2003, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Щодо доводів відповідача про відсутність записів про атестацію робочого місця в трудовій книжці позивача за період 05.07.1990 по 19.12.1993 суд дійшов таких висновків.

Згідно з п. 4.2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

При цьому, положеннями п. 4.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, визначено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

В той же час, як передбачено пунктом 4.5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації вперше проведеної після 21 серпня 1997 року право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, пунктом 2 якого визначено, що відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та розробленими на його виконання Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

З аналізу вище вказаних нормативних актів вбачається, що атестація робочих місць полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Порядок та умови проведення такої атестації набули чинності з 21.08.1992.

Отже до 21.08.1992 трудові книжки і не могли містити записи про атестацію робочого місця для підтвердження спеціального пільгового стажу. Тому суд дійшов висновку, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи для підтвердження наявності в позивача пільгового підземного стажу за списком №1 за періоди роботи позивача з 05.07.1990 по 20.08.1992 (2 роки 1 місяць 15 днів) учнем гірника підземного та гірником підземним з повним робочим днем під землею, які мали бути враховані до такого стажу пенсійним органом під час призначення пенсії позивачу.

Відповідно до Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205 в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Тому суд дійшов висновку, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначеної позиції дотримується й Верховний Суд в постанові від 23.10.2018 в справі №348/1079/17), постанові від 18 вересня 2018 року по справі №345/3301/17 та постанові від 01.11.2018 №455/1053/16-а, в яких Верховний Суд зокрема зазначив, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Записи у трудовій книжці позивача містять інформацію щодо умов роботи позивача за професією гірника підземного з повним робочим днем під землею щодо періодів його роботи з 21.08.1992 по 19.12.1993 (1 рік 3 місяці 28 днів) на шахті «Довжанська Капітальна» виробничого об`єднання «Свердловантрацит», що відповідає вимогам Списку № 1, стаж роботи за яким підлягає зарахуванню до пільгового підземного стажу при вирішенні питання щодо пенсійного забезпечення особи. За відсутність запису про атестацію робочого місця в трудовій книжці позивача за цей період має відповідати керівник підприємства, а не позивач шляхом позбавлення його права на пенсію в більшому розмірі.

Крім того, на підтвердження спірного періоду роботи позивачем надані копії документів: уточнюючих довідок: №№1674, 1676, 1677 від 30.09.2021, що підприємством ЛНР, наказів про прийняття та звільнення, довідки про перейменування підприємства, наказу про підсумкову атестацію робочих місць від 26.02.1995 №314 на шахті «Довжанська Капітальна» виробничого об`єднання «Свердловантрацит», згідно з яким підтверджено права на пільги та компенсації, передбачені законодавством за Списком №1, за спірний період роботи за професією гірника.

Щодо можливості врахування наданих позивачем до суду довідок, суд дійшов таких висновків. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Донецької та Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд також зазначає, що чинним законодавством України не встановлено прямої заборони на використання документів, виданих підприємствами, які тепер перебувають на тимчасово неконтрольованій території України. Крім того, положенням частини 3 статті 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить в залежність особу, щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу і призначення пенсії.

Надані позивачем довідки підтверджують наявність в позивача права на зарахування цього періоду як до загального так і до спеціального підземного стажу за Списком №1.

Посилання відповідача на те, що підприємство, яке видало позивачу довідку про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії позивачу, розміщене на тимчасово окупованій території України, суд не приймає, оскільки відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду по справі № 175/4336/16-а від 28 серпня 2018 року та по справі № 172/718/17 від 27 лютого 2018 року.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивач набув спірний трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємство здійснювало господарську діяльність, перебувало під контролем української влади, і їх було утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий трудовий стаж роботи.

При цьому, суд також вважає за необхідне зазначити, що неможливість відповідача провести перевірку відповідності записів трудової книжки первинним документами, не повинна покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача.

Аналогічні за змістом висновки з приводу подібних правовідносин відображені у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 (справа №583/392/17).

Тому, з урахуванням встановлених в цій справі обставин та зазначеної практики Верховного Суду у подібних справах, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати до пільгового підземного стажу за списком №1 позивача за записами трудової книжки періоду з 05.07.1990 по 19.12.1993.

Статтею 1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці визначено що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно з вимогами статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

З матеріалів справи вбачається, що при призначенні пенсії позивачу враховано до пільгового стажу за списком № 1 13 років 07 місяців 11 днів за відомостями реєстру застрахованих осіб, оскільки позивач має також підземний стаж з 2001 року по 2017 рік. З урахуванням спірного періоду роботи позивача з 05.07.1990 по 19.12.1993 його підземний пільговий стаж за списком №1 складає понад 15 років, тому норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці повинні були застосовані пенсійним органом під час призначення позивачу пенсії, оскільки право позивача на отримання такої пенсії повністю підтверджене записами його трудової книжки та відомостями з реєстру застрахованих осіб форми ОК-5, які були наявними у відповідача.

Разом з тим, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного розгляду документів та порушив право позивача під час призначення пенсії.

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розлядається, повноваження пенсійного органу щодо перерахунку пенсії передбачені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у перерахунку пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен здійснити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог з метою захисту порушених прав позивача на підставі вимог ч. 2 ст.9 КАС України та обрати інший спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним) згідно з вимогами п.10 ч.2 ст.245 КАС України, а саме:

визнати протиправними дії відповідача щодо призначення позивачу пенсії за його заявою від 18.02.2019 в частині не зарахування до його пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періодів: з 05.07.1990 по 19.12.1993 на шахті «Довжанська Капітальна» виробничого об`єднання «Свердловантрацит», а також не застосування вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 3455-IV;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з часу її призначення за заявою від 18.02.2019, зарахувавши до пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періоди: 05.07.1990 по 19.12.1993 на шахті «Довжанська Капітальна» виробничого об`єднання «Свердловантрацит», а також застосувавши вимоги статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 3455-IV, нарахувати та виплатити заборгованість за минулий час з 18.02.2019.

Отже позовні вимоги слід задовольнити повністю з обранням іншого способу захисту порушених прав позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на приписи ст. 77 КАС України стосовно обов`язку доказування правомірності своїх дій суб`єктом владних повноважень судне приймає доводи відповідача щодо недоведеності позивачем порушення його права на отримання пенсійних виплат.

Щодо тверджень відповідача пропуску строків звернення до суду, суд зауважує, що строк звернення до суду з такими вимогами позивачем не пропущено, оскільки про порушення своїх прав на пенсію в більшому розмірі через не зарахування відповідачем певних періодів до пільгового стажу він дізнався лише, отримавши відповідь на своє звернення від 23.11.2021. Чинним законодавством саме на пенсійні органи покладено обов`язок надавати роз`яснення і сприяти громадянам в отриманні документів на підтвердження їх права на пенсію.

Відповідач у відзиві не вказав і не підтвердив належними доказами ті обставини, що він при призначенні пенсії позивачу роз`яснив йому право подати уточнюючі довідки щодо спірних періодів, не зробив відповідну відмітку в заяві позивача від 18.02.2019 щодо прийнятих документів, в інший спосіб довів позивачу до відома підстави не зарахування до його пільгового підземного стажу певних періодів роботи під час призначення пенсії.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов таких висновків.

При зверненні до суду із позовом, позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн відповідно до квитанції № 20139 від 17.01.2022, копія якої надана разом з позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо призначення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області пенсії за його заявою від 18.02.2019 в частині не зарахування до його пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періодів: з 05.07.1990 по 19.12.1993 на шахті «Довжанська Капітальна» виробничого об`єднання «Свердловантрацит», а також не застосування вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 3455-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з часу її призначення за заявою від 18.02.2019, зарахувавши до пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періоди: 05.07.1990 по 19.12.1993 на шахті «Довжанська Капітальна» виробничого об`єднання «Свердловантрацит», а також застосувавши вимоги статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 3455-IV, нарахувати та виплатити заборгованість за минулий час з 18.02.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Шембелян