Справа № 320/10279/22
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 року Справа № 320/10279/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (далі відповідач-2), в якому, зокрема, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області № 60 від 10.08.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 05.07.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірним рішенням їй відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з незаконних на те підстав, відповідачу-1 до заяви про призначення спірної пенсії було надано усі необхідні документи на підтвердження факту проживання в зоні посиленого радіологічного контролю в с. Здвижівка (4 категорія) та зоні гарантованого добровільного відселення в м. Коростень (3 категорія), позивач має посвідчення 4 категорії громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю та довідкою № П-16103 від 21.10.2022, виданої старостою у с. Здвижівка Бучанської міської ради, підтверджується її проживання та реєстрація в АДРЕСА_1 з дня народження по травень 1985 року, проживання без реєстрації у період з травня 1985 року по березень 1987 року, з вересня 1989 року по червень 2000 рік проживання за адресою по АДРЕСА_1 , з 10 червня 2000 рок по теперішній час проживає по АДРЕСА_2 та довідкою від 16.06.2022 №1243 Коростенської міської ради, підтверджується факт проживання та реєстрації в АДРЕСА_3 з 27.03.1987 по 16.08.1989. Позивач не погоджується зі спірним рішенням та вважає, що нею було надано всі необхідні документи для призначення їй пенсії із застосуванням зниження пенсійного віку.

10.11.2022, ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

03.01.2023 відповіда-1 надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про невизнання позовних вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що обов`язковою умовою призначення позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є постійне проживання чи постійно працювали у зоні радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років, та згідно приміток до ст. 55 вказаного Закону, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. З наданих позивачем до Пенсійного фонду документів, зокрема, наданого посвідчення 4 категорії громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю недостатньо для підтвердження права на призначення спірного виду пенсії, позивач має надати докази щодо підтвердження факту постійного перебування (проживання) у зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС станом на 01.01.1993 року не менше 4 років. Відповідач зауважив, що з наданих документів встановлено, що період проживання заявниці станом на 01.01.1993 становить менше ніж визначено законодавством, щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком за спірною статтею необхідно також надати відомості щодо періоду такого проживання (перебування) у зоні посиленого радіологічного контролю для визначення строку зменшення пенсійного віку та на даний час, відповіді про правомірність видачі посвідчення позивачу Пенсійний фонд не отримало.

13.01.2023, ухвалою суду, відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України, позовну заяву було залишено без руху та визначено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

19.01.2023 встановлені ухвалою суду недоліки позовної заяви позивачем усунуто.

02.02.2023 ухвалою суду залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (, 36000, вул. Соборності, 66, м. Полтава), розгляд справи розпочато з початку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

03.03.2023 до суду надійшов відзив від відповідача Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач-2), в якому зазначено, що позивач звернулась за призначенням пенсії із заявою та надала усі необхідні документи, у тому числі і довідку №25 від 28.06.2022, видану управлінням ЦНАП Бучанської міської ради та оскільки у довідці підстава видачі вказана не повністю період проживання зараховано відповідно періодів роботи згідно записів трудової книжки № НОМЕР_1 від 23.03.1984. Відповідач вказує, що станом на дату звернення, згідно положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з урахуванням п. 2.1 розділу 2 Порядку №22-1, позивач не має права на призначення спірної пенсії, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (раніше прізвище ОСОБА_2 , Сидорук - наявна у справі копія свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 ) місце народження с. Здвижівка, Бородянського району, Київської області, що підтверджено копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 , та є громадянином України, про що свідчить паспорт НОМЕР_4 , виданий 1998 року Бородянським РВ УМВС України в Київській області.

Відповідно до довідки Управління Центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради від 21.10.2022 №П-16103 за підписом старости у с. Здвижівка Бучанської міської ради Козир Р.І., виданої на підставі акту депутата Бучанської міської ради Кушнірчука Ю.А. Філоненко Т.І., зазначено про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була реєстрація в АДРЕСА_1 з дня народження по травень 1985 року. У період з травня 1985 року по березень 1987 року проживала за даною адресою без реєстрації, з вересня 1989 року по червень 2000 рік проживала за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації, з 10 червня 2000 року по теперішній час проживає по АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки від 16.06.2022 №1243 відділу реєстрації місця проживання за підписом начальника відділу Яценко В. та гол. Спеціаліста ОСОБА_3 , Коростенської міської ради, виданої на підставі заяви ОСОБА_1 , зазначено, що вона проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_3 з 27.03.1987р. по 16.08.1989р.

15.03.1984 Київською обласною державною адміністрацією було видано позивачу посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4) серії НОМЕР_5 .

Згідно наданих до справи копій свідоцтва про народження ІІІ НОМЕР_6 від 05.08.1987, за записом № 541 зробленого 05.08.1987, вбачається народження у позивача дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Коростень та свідоцтва виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Здвижівка.

З копії трудової книжки НОМЕР_1 , зокрема, вбачається:

- згідно наказу № 30 параграф 1 від 26.09.1983, працювала з 26.09.1983 в Бородянському домі-інтернаті та згідно наказу № 10 параграф 2 від 31.01.1984 звільнена;

- рапортом № 9 від 01.02.1984 з 01.02.1984 призначена на посаду машиністки Бородянської КПСС та рапортом №3 від 24.01.1985 звільнена у зв`язку з переведенням на екскаваторний завод з 24.01.1985;

- наказом № 71-к від 19.02.1985 прийнята на роботу підприємства «Красний екскаватор» з 04.02.1985 до цеху металоконструкцій та згідно наказу № 254 від 15.08.1986 звільнена з підприємства з 18.09.1985;

- згідно наказу №47 від 02.12.1986 прийнята на роботу в Коростенський м`ясоптахокомбінат кулінаром мучних виробів з 04.12.1986 та наказом №01 від 02.01.1989 звільнена за власним бажанням по догляду з дитиною з 10.01.1989;

- наказом №17 від 01.09.1989 призначена на посаду піонервожатої Здвижівської неповної середньої школи з 01.09.1989 та наказом №24 від 28.10.1994 звільнена за власним бажанням по догляду за дитиною з 28.10.1994;

- наказом № 29 від 23.03.1999 прийнята до ВАТ «Бородянський молочний завод» приймальницею молока з 23.03.1999 та наказом № 142 від 28.09.2000 звільнена за власним бажанням з 28.09.2000.

Решта записів в трудовій книжці відображають відповідні періоди роботи та обставини звільнення, що не стосуються предмету спору та не підлягають дослідженню судом.

Судом встановлено, що позивач 29.07.2022 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності заява позивача була розподілена для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

За результатом розгляду заяви та отриманих документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком №60 від 10.08.2022.

У вказаному рішенні відповідач-2 зазначив, що підставою для відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з недосягненням відповідного віку, необхідного для призначення дострокової пенсії.

Відповідач-2 зазначив, що довідка №1243 від 16.06.2022 видана Коростенською міською радою, підтверджує проживання у зоні гарантованого добровільного відселення (3 зона) з 27.03.1987 р. по 16.08.1989 р., а довідка № 25 від 28.06.2022 видана Управлінням Центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради, про фактичне місце проживання, неможливо зарахувати періоди проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю (зона 4), оскільки неповністю вказана підстава видачі довідки, тому періоди проживання зараховано відповідно періодів роботи згідно записів трудової книжки від 23.03.1984 НОМЕР_1 .

Відповідач-2 також зазначив, що за наданими документами страховий стаж заявника становить 29 років 0 місяць 20 днів, період проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю (зона 4) становить 7 років 9 місяців 22 дні, що дає право на призначення даного виду пенсії з досягненням нею 58 років.

Не погоджуючись з рішенням відповідача-2, позивач звернулась до суду з позовом про визнання його протиправним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За приписами статі 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон №1058-IV) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років (абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. Мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки, та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років кожний рік проживання, роботи.

Згідно з приміткою до цієї норми початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Таким чином, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі вказаних абзаців пункту другого статті 55 Закону №796-XII - є факт проживання та/або праці такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1993 року. При цьому, особам, які додатково проживали у вказаній зоні в період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

З матеріалів справи вбачається, що страховий стаж позивача для розрахунку пенсії складає 29 років 00 місяців та 20 днів, що не заперечує відповідач.

Оскільки позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Здвижівка Бородянського району Київської області, пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону №796-XII, у разі підтвердження права на таке зниження, може бути призначена при досягненні нею 55 років, тобто з 09.05.2022.

Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV обумовлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Згідно зі ст.9 Закону №796-XII (в редакції Закону, яка була чинна на момент видачі позивачу посвідчення категорії 4) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Статтею 14 Закону №796-XII передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - місцевими Радами народних депутатів на цих територіях.

Відповідно до п. 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (який був чинний на момент видачі позивачу посвідчення категорії 4), громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Згідно з п. 10 Порядку видача посвідчень провадиться: народним депутатам України, керівним і відповідальним працівникам Секретаріату Верховної Ради України, Адміністрації Президента України, Верховного Суду України, Генеральної Прокуратури, Вищого Арбітражного Суду, Кабінету Міністрів, а також керівникам центральних органів державної виконавчої влади, представникам Президента України в областях і містах Києві та Севастополі, працівникам підприємств і організацій, розташованих в зоні відчуження - Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; іншим потерпілим і учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС - Радою Міністрів Республіки Крим, обласним, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання.

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії та надає право користування пільгами, встановленими Закону №796, є відповідне посвідчення.

Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.11.2019 у справі №572/47/17 та від 15.01.2021 у справі №520/7846/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищенаведену позицію Верховного Суду, суд не приймає до уваги твердження Пенсійного фонду щодо відсутності підстав для призначення позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку з огляду на ненадання позивачем належним документів та зазначає, що саме посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Як було вказано раніше, 15.03.1984 Київською обласною державною адміністрацією було видано позивачу посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4) серії НОМЕР_5 .

Суд наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсним цього посвідчення як на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, так і на момент розгляду даної справи, тому позиція відповідачів, викладена у наданих суду відзивах не підтверджена на законодавчому рівні та належними і достатніми доказами.

З наявних у справі документів, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 від народження з травня 1967 року по травень 1985 рік проживала та була зареєстрована в с. Здвижівка Бородянського району Київської області та з травня 1985 року по березень 1987 року проживала за даною адресою без реєстрації, з вересня 1989 року по червень 2000 рік проживала також за адресою в АДРЕСА_1 без реєстрації, з 10 червня 2000 рок по теперішній час проживає та зареєстрована по АДРЕСА_2 , отримала 15.03.1984 від Київської обласної державної адміністрації посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4) серії НОМЕР_5 .

З копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається зокрема її період роботи з 26.09.1983 до 31.01.1984 в Бородянському домі-інтернаті, з 01.02.1984 по 24.01.1985 машиністкою Бородянської КПСС, з 04.02.1985 по 18.09.1985 на підприємстві «Красний екскаватор», з 04.12.1986 по 10.01.1989 в Коростенському м`ясоптахокомбінаті, з 01.09.1989 по 28.10.1994 в Здвижівській неповній середній школі, перебувала у двох останніх періодах також у декретній відпустці по догляду за дітьми, з 23.03.1999 по 28.09.2000 у ВАТ «Бородянський молочний завод», підтверджує обставини проживання та роботи в зоні 4, що враховано відповідачем-2 під час обрахування позивачу страхового стажу.

Відповідно, факт проживання та/або праці такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю в с. Здвижівка Бородянського району Київської області протягом чотирьох років (з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1993 року), як того вимагає абз. п. 2 ст. 55 Закону №796-XII підтверджено, як і підтверджено факт проживання у вказаній зоні в період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року для застосування початкова величини зниження пенсійного віку.

Суд зазначає, що у справі відсутній спір щодо віднесення с. Здвижівка Бородянського району Київської області до зони посиленого радіологічного контролю, тому дана обставина не підлягає дослідженню судом.

Суд враховує також, що у спірному рішенні, відповідачем-2 вказано страховий стаж позивача 29 років 00 місяць 20 днів, зокрема, 7 років 9 місяців 22 дні проживання в зоні 4 відповідачем-2 не визнано, але суд вважає таку позицію спростованою та підтвердженою наявними у справі документами.

На момент звернення до Пенсійного фону, 29.07.2022 позивач досягла віку - 55 років 2 місяці 20 днів.

Відповідно, у відзиві на позовну заяву відповідач-1 також зазначив, що надані позивачем документи не підтверджують факт її проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю протягом не менше 4 років до 01.01.1993, однак суд зауважує, що таким документом є саме посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зон посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), яке, як було вказано вище, видавалося лише за умови, що станом на 1 січня 1993 року такий громадянин прожив або відпрацював чи постійно навчався у цій зоні не менше чотирьох років.

Також, суд звертає увагу відповідача, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відповідно до якої Пенсійним фондом зараховано періоди проживання відповідно періодів роботи зазначених в даній трудовій книжці, спростовують твердження останнього щодо відсутності документального підтвердження факту роботи чи проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4).

Отже, подані позивачем документи не викликають сумнівів щодо її проживання в зоні посиленого радіологічного контролю протягом періоду, достатнього для виникнення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796-XII за умови досягнення нею 55 років.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповіача-2 на ту обставину, що довідка №25 від 28.06.2022 не містить в собі повного зазначення підстави такої видачі, оскільки вказана довідка містить в собі зазначення підстави видачі: Погосподарські книги Здвижіської сільської ради, акти депутата Бучанської міської ради від 28.06.2022 та пред`явлена за місцем вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії досягла віку, необхідного для такого призначення - 55 років (дата досягнення віку ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області від 10.08.2022 №60 щодо відмови ОСОБА_1 в призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону №796-XII суд зазначає, що такі вимоги не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки Так, згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно вказані вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити спірну пенсію позивачу підлягають задоволенню.

За п. 4 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідач-2 неправомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, у той час як право на отримання пенсії підтверджується документально, суд вважає, що у даному випадку у відповідача-1 відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, оскільки позивач досягнув пенсійного віку (55 років) ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку має бути призначена їй з 09.05.2022, у зв`язку з цим, суд вважає за необхідне, задля належного захисту встановленого судом порушеного права позивача на спірну пенсію, зобов`язати відповідача-1 призначити та виплачувати позивачу з 09.05.2022 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону №796-XII, а не з 05.07.2022, як просить позивач, оскільки нею дотримано строк звернення визначений вказаною ч.1 ст. 45 Закону №1058-IV.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі по справі не надали суду належних та достатніх доказів в силу положень абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України в обґрунтування правомірності своїх дій та прийнятого спірного рішення згідно ч. 2 ст. 2 КАС України.

Виходячи з вищевикладеного, викладених судом висновків, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією № 1 від 01.11.2022.

Відповідно, враховуючи наслідки вирішення справи, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань обох відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 330,80 грн. з кожного з них.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 143, 242-246, 255, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №60 від 10.08.2022 щодо відмови ОСОБА_1 призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 09.05.2022 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ; АДРЕСА_4 ) судовий збір у сумі 330,80 грн. (триста тридцять гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (; 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ; АДРЕСА_4 ) судовий збір у сумі 330,80 грн. (триста тридцять гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.