Справа № 140/8340/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року ЛуцькСправа № 140/8340/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування протоколу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправними дій щодо відмови у встановленні статусу ветерана військової служби та видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» згідно з пунктом 1 частини другої статті 5 Закону України від 24 березня 1998 року №203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальних захист» (далі Закон №203/98-ВР); скасування протоколу засідання комісії ВОТЦК та СП по встановленню (підтвердженню) статусу ветерана військової служби пенсіонерам Міністерства оборони України від 20 жовтня 2022 року №44/1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ); зобов`язання надати статус ветерана військової служби та видати посвідчення із врученням нагрудного знаку «Ветеран військової служби» згідно з пунктом 1 частини другої статті 5 Закону №203/98-ВР та Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1601 (далі Порядок №1601).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що у період з 31 липня 1992 року по 04 липня 2013 року проходив військову службу та наказом начальника Генерального штабу -Головнокомандувача Збройних Сил України від 04 липня 2013 року №466 був звільнений з посади заступника командира Військової частини НОМЕР_1 в запас. Також у період з 02 липня 2015 року по травень 2016 року виконував обов`язки командира механізованого батальйону Військової частини - польова пошта НОМЕР_2 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті суверенітету й територіальної цілісності України в Донецькій та Луганській областях.

Позивач зазначив, що у листопаді 2021 року подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про встановлення статусу ветерана військової служби на підставі пункту 1 частини ВОТЦК та СП другої статті 5 Закону №203/98-ВР як особі, що бездоганно прослужила на військовій службі 25 і більше років. Однак протоколом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08 грудня 2021 року №38 у наданні цього статусу йому відмовлено з тих мотивів, що у період проходження військової служби атестаційними комісіями було встановлено з його боку грубі порушення військової дисципліни, систематичне невиконання умов контракту, що суперечить визначенню «бездоганне проходження військової служби».

Поряд з тим зазначений протокол ІНФОРМАЦІЯ_3 рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №140/3214/22, яке набрало законної сили, скасований та відповідача зобов`язано повторно розглянути заяву про встановлення статусу ветерана військової служби з видачою посвідчення і врученням нагрудного знака «Ветеран військової служби».

За результатами повторного розгляду заяви протоколом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 жовтня 2022 року №44/1 повторно відмовлено у встановленні статусу ветерана військової служби з тих самих підстав.

Позивач вважає, що така відмова є протиправною: відповідач проігнорував не тільки всі подані ним до заяви документи, а й рішення суду у справі №140/3214/22.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.62-64). В обґрунтування цієї позиції вказав, що рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 жовтня 2022 року №44/1 ОСОБА_1 відмовлено у встановленні відповідно до пункту 1 статті 5 Закону №203/98-ВР статусу ветерана військової служби, оскільки згідно з документами особово-пенсійної справи вбачається факт грубих порушень з боку ОСОБА_1 під час проходження військової служби військової дисципліни, систематичного невиконання умов контракту, що не відповідає умові щодо бездоганного проходження військової служби. Одночасно заявнику було роз`яснено, що відповідно до пункту 2 статті 5 Закону №203/98-ВР ветеранами військової служби також визнаються громадяни України, особи з інвалідністю І та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. ОСОБА_1 встановлена відповідна група інвалідності, що дає право на встановлення статусу ветерана військової служби.

На думку відповідача, прийняте ним рішення відповідає положенням чинного законодавства та підстави для задоволення позову відсутні.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Розгляд цієї справи незначної складності здійснено судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, оскільки суд не встановив, що предмет доказування, коло доказів у справі потребують проведення судового засідання.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України. Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 04 липня 2013 року №466 (а.с.16) був звільнений з військової служби у запас з посади командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади 13 армійського корпусу за пунктом «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». На день звільнення календарна вислуга становить 23 роки 07 місяців.

ОСОБА_1 у 2015 - 2016 роках продовжував військову службу та він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 11 січня 2016 року (а.с.54).

Як видно з матеріалів справи, у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про встановлення йому статусу ветерана військової служби з видачею відповідного посвідчення відповідно до пункту 1 статті 5 Закону №203/98-ВР, однак рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 у встановленні статусу було відмовлено (протокол від 08 грудня 2021 року №38). Зазначене рішення мотивоване тим, що під час проходження військової служби атестаційними комісіями було встановлено грубі порушення військової служби, систематичне невиконання умов контракту, що суперечить визначенню «бездоганне проходження військової служби».

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №140/3214/22, яке набрало законної сили на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року, протокол №38 засідання ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08 грудня 2021 року №38 визнано протиправним та скасовано. Одночасно зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу ветерана військової служби із видачею посвідчення і врученням нагрудного знака «Ветеран військової служби».

На засіданні 20 жовтня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянула заяву ОСОБА_1 та у встановленні статусу ветерана військової служби України відповідно до пункту 1 статті 5 Закону №203/98-ВР останньому відмовлено (протокол від 20 жовтня 2022 року №44/1). Підставою відмови у встановленні статусу слугувало те, що у період військової служби атестаційними комісіями було встановлено грубі порушення військової служби, систематичне невиконання умов контракту, що суперечить визначенню «бездоганне проходження військової служби» (а.с.15). Протокол засідання Комісії затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Листом від 22 листопада 2022 року №ССВ/2682 (а.с.14) ОСОБА_1 повідомлено про прийняте рішення, яке є предметом оскарження у цій справі.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Закон №203/98-ВР встановлює статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Згідно зі статтею 4-1 Закону №203/98-ВР сфера дії цього Закону поширюється на громадян України, які віднесені до категорій ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України відповідно до цього Закону і які постійно проживають на території України.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону №203/98-ВР ветеранами військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Аналіз положень пункту 1 частини першої статті 5 Закону №203/98-ВР свідчить про те, що ветеранами органів внутрішніх справ визнаються громадяни України за таких умов: бездоганне проходження військової служби (служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України); наявність вислуги 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні); звільнення у запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Приписами статті 10 Закону №203/98-ВР установлено, що ветеранам військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 30 серпня 1999 року №1601 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» (далі - Порядок №1601).

Відповідно до пункту 1 Порядку №1601 посвідчення та нагрудні знаки «Ветеран військової служби» видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист».

Документи, які є підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» визначені у пункті 3 Порядку №1601. Так зокрема такими є наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку (ля осіб, зазначених у пункті 1 статті 5 Закону №203/98-ВР).

Посвідчення та нагрудний знак «Ветеран військової служби» вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами та органами пенсійного забезпечення Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Управління державної охорони, Адміністрацією Держспецзв`язку за місцем проживання ветерана, за що одержувач посвідчення та нагрудного знака розписується у відповідному обліковому документів за місцем реєстрації ветерана та уповноваженими структурними підрозділами Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Національної гвардії, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку за місцем проходження військової служби, за що одержувач посвідчення та нагрудного знака розписується у відповідному обліковому документі (пункт 4 Порядку №1601).

Перевіряючи обґрунтованість рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийнятого за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення йому статусу ветерана військової служби, суд дійшов таких висновків.

Не є спірною та обставина, що позивач звільнений з військової служби у запас; його календарна вислуга років військової служби становить 25 років, про що зазначено у протоколі ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 жовтня 2022 року №44/1 (а.с.15).

При цьому відповідачем ні у протоколі від 20 жовтня 2022 року №44/1, ні у відзиві на позовну заяву не вказано, які фактичні обставини стали підставою для висновку про небездоганну військову службу ОСОБА_1 . Саме по собі посилання на те, що атестаційними комісіями у період походження військової служби були встановлені грубі порушення військової дисципліни, систематичне невиконання умов контракту не може вважатися обґрунтованим та не може свідчити про добросовісність та розсудливість відповідача при прийнятті рішення про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу ветерана військової служби.

Суд зазначає, що рішення відповідача з аналогічних підстав (протокол від 08 грудня 2021 року №38) було предметом перевірки на законність у судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі №140/3214/22, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року, було спростовано висновки відповідача про те, що атестаційними комісіями встановлені грубі порушення військової дисципліни ОСОБА_1 та систематичне невиконання умов контракту. При цьому суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вказав, що постанова Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07 вересня 2011 року про закриття кримінальної справи стосувалася притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за статтею 296 Кримінального кодексу України (хуліганство), що не пов`язане з проходженням військової служби.

Листом Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 28 грудня 2011 року №4608 встановлено сумнівність висновків за результатами щорічного оцінювання за 2011 рік, яким доручено начальнику Генерального штабу Головнокомандувачу Збройних Сил України прийняти рішення щодо укладення з ОСОБА_1 нового контракту про проходження військової служби у зв`язку з тим, що за попередні роки офіцер характеризувався позитивно.

Листом тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління особового складу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 28 березня 2012 року №1231 ОСОБА_1 повідомлено про те, що наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 22 березня 2012 року №225 скасований пункт 2 наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 16 березня 2012 року №198 щодо звільнення його з військової служби.

Листом від 16 січня 2012 року №212 начальника управління особового складу - заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України підтверджено рішення Міністра оборони України від 29 грудня 2011 року про продовження з позивачем військової служби на займаній посаді та про остаточне рішення щодо подальшого службового використання прийняття за підсумками реального щорічного оцінювання за 2012 рік.

Крім того, листом військової прокуратури Луцького гарнізону від 04 квітня 2012 року №888 підтверджено, що командир Військової частини НОМЕР_1 не встановив систематичне невиконання ОСОБА_1 умов контракту, оскільки щорічне оцінювання у 2011 році не проводилось. У 2011 році командир Військової частини НОМЕР_1 періодичне атестування провів формально та із матеріалів таких атестацій не вбачається, що ОСОБА_1 не виконував будь-яких зобов`язань та інших умов контракту.

Також листом Військової прокуратури Луцького гарнізону від 18 квітня 2012 року №964 підтверджено скасування рішення від 25 січня 2012 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас.

Службовими характеристиками заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 16 березня 2011 року та командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 , а також оцінною карткою військовослужбовця підполковника ОСОБА_1 за період з 01 листопада 2011 року по 01 листопада 2012 року підтверджено відповідність позивача займаній посаді, а також вказано на те, що ОСОБА_1 зарекомендував себе професійно грамотним, дисциплінованим та працелюбним офіцером, вчасно та повно виконує поставлені завдання.

Крім того, позивач нагороджений відзнакою начальника Генерального штабу нагрудним знаком «Учасник АТО» та медалями «За сумлінну службу» ІІІ та ІІ ступеня, а також медаллю «Захиснику Вітчизни».

Зазначені документи містяться і у матеріалах цієї справи (а.с.19-20, 26, 31, 32-40).

Відповідач зазначені висновки суду у справі №140/3214/22 не врахував та їх не спростував належними та допустимими доказами, приймаючи аналогічне рішення з тих самих підстав.

Отже, рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 жовтня 2022 року №44/1 про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу ветерана військової служби не ґрунтується на приписах пункту 1 статті 5 Закону №203/98-ВР, Порядку №1601.

Таким чином, оскільки відповідач не надав доказів для визнання позивача таким, що небездоганно проходив військову службу, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 був звільнений у запас та він має вислугу 25 календарних років (констатовано у протоколі від 20 жовтня 2022 року №44/1), то виконуються умови для встановлення йому статусу ветерана військової служби.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач безпідставно повторно відмовив ОСОБА_1 у встановленні статусу ветерана військової служби, а тому рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно з протоколом засідання від 20 жовтня 2022 року №44/1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Адміністративний суд зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на ту обставину, що позивач уже вдруге звертається до суду за захистом порушеного права за аналогічних обставин, а відповідач, незважаючи на висновки суду у справі №140/3214/22, повторно відмовив позивачу у наданні статусу ветерана військової служби, то суд дійшов висновку про задоволення позову у спосіб визнання протиправним та скасування рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленого протоколом засідання від 20 жовтня 2022 року №44/1, та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 статус ветерана військової служби відповідно до пункту 1 статті 5 Закону №203/98-ВР та видати відповідне посвідчення і нагрудний знак «Ветеран військової служби».

Поряд з тим, на думку суду, відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, як про це просить позивач.

Частини п`ята та шоста статті 246 КАС України не встановлюють обов`язку суду у резолютивній частині рішення суду встановлювати судовий контроль за його виконанням.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю може мати місце і на стадії виконання судового рішення за заявою сторони, на користь якої таке рішення ухвалене, за наявності обґрунтованих доводів та підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення у справі. Окремо слід вказати, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами. У цій справі позивачем не наведено обставин, які б вказували на те, що відповідач може ухилятись від виконання судового рішення, при цьому примусове виконання рішень суду у справах такої категорії забезпечується органами державної виконавчої служби.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_6 ) про визнання дій протиправними, скасування протоколу та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по встановленню (підтвердженню) статусу ветерана військової служби пенсіонерам Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання від 20 жовтня 2022 року №44/1.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 встановити ОСОБА_1 статус ветерана військової служби відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та видати відповідне посвідчення і нагрудний знак «Ветеран військової служби».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк