Справа № 160/4146/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
07 березня 2023 р.Справа №160/4146/23
03 березня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про припинення громадянства, прийняте на підставі висновку заступника начальника Соборного відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області щодо перевірки підстав оформлення належності до громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області виключити відомості про недійсність паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 01.10.2020, органом 8024, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із бази даних ЄДДР.
Разом з позовною заявою представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить:
- зупинити дію рішення начальника Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області від 13.01.2023 року щодо затвердження висновку заступника начальника Соборного відділу у м. Дніпрі Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області, погоджене начальником відділу з питань громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області, щодо перевірки підстав оформлення належності до громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ до набрання законної сили рішенням у справі.
- заборонити Головному управлінню Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області та його територіальним підрозділам вчиняти дії, пов`язані з визнанням недійсними паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданих на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внесенням про це відповідної інформації до бази даних ІП ФМ «Недійсні документи», до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову представником заявника зазначено, що оскаржуваний висновок від 13.01.2013 року є підставою для оформлення відповідних документів для примусового видворення позивача з України та взяття з позивача зобов`язання про добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк, а також здійснення подальшого контролю за фактичним виконанням іноземцем цього рішення.
Ну думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову , в даному випадку , може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки позивач понад 15 років облаштовує своє особисте життя на території України у статусі громадянина України, а саме: має постійне місце мешкання, стійкі соціальні-економічні зв`язки та облаштований побут. Протягом перебування заявника на території України останній здобув освіту та досвід роботи виключно на території України. У країні народження у позивача відсутнє житло і відсутні будь-які соціально-економічні гарантії.
Відсутність у позивача документа, що посвідчує особу може унеможливити нормальне життєве існування, тому, на думку заявник, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до вкрай негативних наслідків, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів з урахуванням відповідності права та законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.
Положеннями ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, та ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (частина 4 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частина 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Як видно з матеріалів справи, заступником начальника Соборного відділу у м. Дніпрі Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області 13.01.2023 року прийнято висновок щодо перевірки підстав оформлення належності до громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця РФ, затверджений начальником Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, у якому зроблені висновки:
- анулювати рішення УМВС України в Дніпропетровській області від 08.08.2007 щодо оформлення належності до громадянства України відповідно до п.3 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянства України» від 18.01.2001 у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Владикавказ російської федерації, як таке, що не підтверджує документально наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України;
- визнати довідку № 7361 від 09.08.2007 «Про реєстрацію особи громадянином України», яка видана на ім`я ОСОБА_1 , виданою безпідставно та такою, що підлягає вилученню та додати її до матеріалів справи;
- дані про паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, які видані на ім`я ОСОБА_1 , внести в базу даних ІП ФМ «Недійсні документи»;
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.
Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язків характер.
Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015.
Пунктом 73 Порядку передбачено, що рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта вперше із застосуванням засобів Реєстру).
Відповідно до п. 109 Порядку у разі коли рішення про оформлення паспорта прийнято працівником з порушенням вимог законодавства, керівник відповідного територіального органу або територіального підрозділу ДМС проводить службову перевірку. За результатами перевірки складається висновок у двох примірниках, який підписується працівником, що провів перевірку, та його безпосереднім керівником і погоджується керівником територіального органу ДМС. Висновки разом з матеріалами перевірки надсилаються до ДМС для затвердження. За результатами розгляду та в разі наявності підстав для визнання паспорта таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, висновки затверджуються керівником структурного підрозділу ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, а другий - надсилається до територіального органу ДМС. Висновки та матеріали перевірки зберігаються протягом 75 років.
Відповідно до положень Порядку № 302 результатом проведення перевірки є складання висновку, який має бути погоджений керівником територіального органу ДМС та затверджений керівником структурного підрозділу ДМС, і складання іншого документу, як-то рішення про позбавлення громадянства України, за процедурою, встановленою Порядком №302, не передбачено.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 420/3418/19.
На підставі вищенаведеного суд вважає, що оскаржений позивачем висновок за результатами службової перевірки підстав оформлення належності до громадянства України ОСОБА_1 , затверджений начальником Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області 13.01.2023 року є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) в розумінні ст.4 КАС України, може порушувати права чи охоронюванні законом інтереси позивача і може бути предметом оскарження у суді.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Вжиття визначених заходів забезпечення позову у цій справі не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а насамперед спрямоване лише на забезпечення права позивача на доступ до правосуддя та збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
При вирішенні питання про забезпечення позову у цій справі суд здійснив оцінку необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів.
Оскаржуване рішення від 13.01.2023р. формально є відповідно до п.6. Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства підставою для примусового повернення позивача з підстав, передбачених пунктом 5 цього розділу.
Наведене вище доводить, що невжиття заходів забезпечення позову, які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки позивач має постійне місце проживання, облаштований побут, на відміну від країни походження, проживає на території України майже протягом всього життя (оформлення належності до громадянства України відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06.03.2007 року, яке набрало законної сили 19.03.2007), отримував освіту та досвід роботи на території України.
Відтак, суд зробив висновок про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, які є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки на час розгляду заяви існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.
Керуючись статтями 150-154, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову у справі № 160/4146/23 задовольнити.
Зупинити дію рішення начальника Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області від 13.01.2023 року щодо затвердження висновку заступника начальника Соборного відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, погодженого начальником відділу з питань громадянства Головного управління ДМС у Дніпропетровській області, щодо перевірки підстав оформлення належності до громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ, до набрання законної сили рішенням у справі.
Заборонити Головному управлінню Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області та його територіальним підрозділам вчиняти дії, пов`язані з визнанням недійсними паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданих на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внесенням про це відповідної інформації до бази даних ІП ФМ «Недійсні документи» до набрання законної сили рішенням суду у цій справі..
Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання до 06.05.2025 року.

Стягувач : ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржник: Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області ( 49000, м. Дніпро, вул. Липинського, 7, ).

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук