Справа № 160/16010/22
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., за участю: представника позивача Афоніна О.В., представників відповідача Пензова С.В., Мартинич М.К. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НТС-ПАРТНЕР»
до Закарпатської митниці
про визнання протиправним та скасування рішення, -
13.10.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НТС-ПАРТНЕР» до Закарпатської митниці, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати прийняте Закарпатською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 22.07.2022 року № UА305000/2022/000030/1.
В обґрунтування своїх вимог позивач, зазначив, що ним було подано митну декларацію разом з усіма необхідними документами з метою митного оформлення товару, при цьому відповідач відмовив позивачу у митному оформленні товарів та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач не погоджується із вказаним рішенням та вважає його протиправним та таким, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки відповідачем не дотримано послідовності дій встановленої ст.53 МК України, рішення не містить належного правового обґрунтування причин неврахування відомостей митних декларацій, відповідачу були надані всі необхідні документи, що підтверджують митну вартість товару та відповідачем порушено вимоги послідовності застосування методів визначення митної вартості товару, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
17.10.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву без руху, через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали від 17.10.2022 року позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
01.11.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання по справі.
22.11.2022 року від Закарпатської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що оскаржуване рішення є правомірним та таким, що прийнято відповідно до вимог законодавства України, оскільки відповідачем встановлено в митній декларації та митних документах розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв`язку з чим відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
22.11.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
28.11.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції повернуто без розгляду.
01.12.2022 року у підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання позивача та відкладено підготовче судове засідання.
07.12.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та допущено представника відповідача до участі у судових засіданнях в режимі відеоконференції.
07.12.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що позивач заперечує всі доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву, оскільки такі є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки відповідачем застосовано недійсного курсу гривні, додані до відзиву скріншоти сайті не відповідають критеріям належних доказів, для процедури митної вартості не має значення, яким чином перевізники забезпечили виконання взятих на себе зобов`язань із доставки контейнеру.
15.12.2022 року у підготовчому судовому засіданні клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та оголошено перерву у підготовчому провадженні.
15.12.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду витребувано у відповідача додаткові докази по справі.
21.12.2022 року на виконання вимог ухвали від 15.12.2022 року відповідач надав до суду витребувані докази та письмові пояснення, відповідно до яких вказано, що на пропозицію митного органу провести консультацію декларант відповів відмовою, оскільки право на проведення консультації з митним органом декларант не використав, за наявності обґрунтованих підстав, митним органом було прийнято оскаржуване рішення.
21.12.2022 року у підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання сторін та відкладено підготовче судове засідання.
04.01.2023 року від відповідача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких вказано, що з урахуванням виявлених розбіжностей при здійсненні контролю митної вартості оцінюваних товарів, а також з огляду на результати проведеного акту митного огляду (яким встановлено відсутність торговельних марок, виробника або яких-небуть логотипів на товарах, які б дозволили їх ідентифікувати) застосована митним органом цінова інформація відображає найбільш наближену реальну вартість оцінюваного товару з усіх можливих.
07.02.2023 року від представника позивача надійшли пояснення, відповідно до яких вказано, що у витязі з модуля «Рівень цін по ЦБД» Автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» є відомості про раніше здійснені два митні оформлення ідентичних товарів за ідентичним кодом, які виготовлені тією самою компанією та постачались в Україну на умовах поставки FCA з Китаю і митна вартість яких була визнана митним органом нижче 3,8146 долари США/кг.
15.02.2023 року у підготовчому засіданні отримано згоду сторін про закриття підготовчого провадження та початку розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого провадження. Закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті.
Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, при цьому посилаючись на доводи наведені у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях.
Представники відповідача у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «НТС-ПАРТНЕР» (Покупець) та NORIN DEVELOPMENT CO..LTD (Продавець) укладено контракт №273/S, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує посуд алюмінієвий, ціна, асортимент, кількість і умови поставки якого вказані у комерційному рахунку.
21.07.2022 року для митного оформлення в режимі імпорту товару «посуд кухонний з алюмінію», що з надійшов з Китайської Народної Республіки за прямим контрактом із виробником «NORIN DEVELOPMENT» до Закарпатської митниці подана митна декларація № UA305110/2022/012949 із зазначенням основного методу визначення митної вартості товарів (за ціною договору) та заявленням її на рівні 2, 5272 долари США/кг.
Митна вартість зазначеного товару підприємством була визначена відповідно до вимоги. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ було здійснено запит додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема: - документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; - інші додаткові документи за бажанням декларанта, що підтверджують митну вартість товару. Також, відповідно до частини 5 статті 55 МКУ декларанту було запропоновано провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
Листом від 22.07.2022 року позивачем на запит митного органу декларантом надано: коносамент (де зазначено морський фрахт між портами YANTIAN (Китай) -Гданськ (Польща), - банківські платіжні доручення про переказ коштів експедиторам ТОВ «Керріленд Логістикс» та ФОП ОСОБА_1 , - заключення експерта Дніпропетровської ТПП № М-182 від 22.07.2022 (де ринкову вартість визначено на умовах FOB Shenzhen, обрані для порівняння інтернет посилання у висновку неможливі для перегляду у зв`язку з відсутністю такого товару та неактуальності інтернет посилань).
Закарпатською митницею, за результатами перевірки митних декларацій та доданих до них документів було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 22.07.2022 року № UА305000/2022/000030/1, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Позивач не погоджується із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів та вважає його таким, що не відповідає вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
МК України №4495-VІ від 13.03.2012 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст. 257 МК України).
Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.
Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).
Згідно з частиною другою статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Частинами 4, 5 ст. 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Згідно з ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з статтею 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).
Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У силу положень ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Разом з цим, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч. 1 -3 ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст. 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
З аналізу ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.
Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Однією з форм митного контролю є перевірка документів та відомостей, необхідних для митного контролю, які надаються під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.
Так, відповідно до контракту №273/s, а саме пункту 3.1 та 3.2 розділу 3 «Умови та термін поставки» товар відвантажується протягом 60 робочих днів з моменту підтвердження проформи комерційного рахунку. Дозволяються варіювання +5% -5% у кількості та загальній сумі поставки.
При цьому, умови поставки згідно правил Інкотермс в контракті не обумовлені, в експортній декларації - умови поставки FOB, в рахунку-проформі вказано умови FOB SHEKOU, в рахунку-фактурі та специфікації - умови поставки FOB YANTIAN, а поданій до митного оформлення митній декларації заявлені умови поставки FCA YANTIAN (Китай).
Таким чином, при поданні митної декларації позивачем були наявні розбіжності в умовах поставки згідно з правилами Інкотермс, що безпосередньо впливає на правильність визначення митної вартості товарів.
Коносамент, тобто транспортний документ на морський фрахт до митного оформлення не надавався, що суперечить пункту 6 частини 2 ст.53 МКУ в частині подання транспортних (перевізних документів). Зокрема, саме в коносаменті, як транспортному документі, вказується пункт (порт) відвантаження та пункт (порт) призначення, вказуються умови оплати перевезення тощо.
Товар переміщується у 40-футовому морському контейнері підвищеної місткості (High Cube), вага нетто товарів 8698,6 кг. Переміщення товару здійснювалось шляхом морського фрахту даного контейнера на умовах поставки FOB YANTIAN по маршруту FOB порт YANTIAN (Китай) - порт Гданськ (Польща), далі за маршрутом перевезення від порту Гданськ (Польща) до міста Перемишль (Польща), і потім вже за маршрутом Перемишль (Польща) до митного кордону України (пункт пропуску «Ужгород-Вишнє Нємецьке»).
Згідно з наданими документами, перевезення вказаними трьома ділянками маршруту фактично здійснювалися різними перевізниками. Організацією перевезення товару по маршруту з місця завантаження в порту YANTIAN до м. Перемишля виконувало ТОВ «Керріленд Логістикс ЛТД» як оператор логістичних послуг, а організацію перевезення з м. Перемишль до митного кордону України здійснював ФОП ОСОБА_1 .
При цьому, що довідку про вартість перевезення по маршруту порт Гданськ - м. Перемишль надає логістичний оператор, а не безпосередній виконавець послуг. Така розбіжність у вартості перевезення в рамках одного маршруту по території однієї країни одним видом транспорту викликає сумніви у достовірності декларування транспортних витрат на ділянці порт Гданськ - м. Перемишль.
Таким чином, за результатами всебічного аналізу поданих до митного оформлення документів відповідачем встановлено, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності, що мають вплив на визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей щодо ціни що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за товар, а саме:
- наявні розбіжності в умовах поставки згідно з правилами Інкотермс;
- не надано до митного оформлення транспортний документ на морський фрахт (коносамент), що суперечить пункту 6 частини 2 ст.53 МКУ в частині подання транспортних (перевізних документів);
- розбіжність у вартості перевезення в рамках одного маршруту по території однієї країни одним видом транспорту викликає сумніви у достовірності декларування транспортних витрат на ділянці порт Гданськ - м. Перемишль;
- результати опрацювання наданих до митного оформлення документів, результати митного огляду та огляд довідкових джерел інформації викликають обґрунтований сумнів у достовірності декларування даної поставки товарів як прямої поставки від виробника товару;
- вартість товару є меншою, ніж вартість сировини, з якої він вироблений, що викликає обґрунтований сумнів у достовірності декларування митної вартості товару в частині включення до неї вартості сировини;
- вартість товару є значно меншою за вартість аналогічних товарів на ринку країни експортера, що на тлі решти розбіжностей та невідповідностей викликає сумнів у дійсній вартості задекларованого товару та, відповідно, у достовірності зовнішньоекономічної операції в цілому.
Таким чином, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ відповідачем було здійснено запит додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема: - документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; -висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; - інші додаткові документи за бажанням декларанта, що підтверджують митну вартість товару.
Також, відповідно до частини 5 статті 55 МКУ декларанту було запропоновано провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
На запит митного органу декларантом надано: коносамент (де зазначено морський фрахт між портами YANTIAN (Китай) -Гданськ (Польща), банківські платіжні доручення про переказ коштів експедиторам ТОВ «Херріленд Логістико» та ФОП ОСОБА_1 (однак, договори експедиторів з безпосередніми перевізниками про умови та вартість перевезення не видавались), заключення експерта Дніпропетровської ТПП № М-182 від 22.07.2022 (де ринкову вартість визначено на умовах FOB Shenzhen, обрані для порівняння інтернет посилання у висновку неможливі для перегляду у зв`язку з відсутністю такого товару та неактуальності інтернет посилань.
Інших додаткових документів на запит митного органу декларантом надано не було, обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості спростовано не було, щодо проведення консультації з митним органом про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу позивачем бажання не виявлено.
У позовній заяві позивач зазначає, що «в Рішенні МВ відсутнє посилання на те, що виявлена хоча б одна з обставин, за яких посадова особа митниці мала право вимагати подання додаткових документів із застосуванням ч. 3 та ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України».
Суд зазначає, оскільки в тексті рішення про коригування митної вартості у графі 33 чітко зазначено передбачену частиною 3 статті 53 МКУ причину, на підставі якої здійснено запит додаткових документів, а саме: «надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості, у зв`язку з чим, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ було здійснено запит додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару...». Деталізація цієї причини відповідним чином також наведена в графі 33 рішення.
Вимога подання додаткових документів із застосуванням частини 4 статті 53 МКУ (має місце виключно у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість) митним органом не здійснювалась.
При цьому, позивачем вказано, що наведенні в рішенні МВ відомості про різницю між ціною товару позивача таціною аналогічних товарів на веб порталі не мають відношення до положень Митного кодексу України, адже ст.33 МК України встановлено, що інформаційні ресурси митних органів це сукупність електронної інформації, що включає електронні дані, створені оброблені та накопичені в інформаційних системах.
Зазначені в даному пункті зауваження позивача не відповідають дійсності, оскільки відображають вільне трактування позивачем статті 33 МКУ «Інформаційні ресурси митних органів» щодо згаданого у рішенні про коригування митної вартості посилання на інтернет-ресурсів, які використовувались митним органом для аналізу цінової інформації на аналогічні товари у країні експорту оцінюваних товарів.
Положення статті 33 МКУ не стосуються обставин справи, що розглядається, а посилання позивача на дану статтю здійснено поза контекстом.
Так, ані стаття 33 МКУ, ані інші положення МКУ не містять приписів, які б обмежували чи іншим чином регламентували джерела довідкової інформації, які можуть бути використані посадовими особами митного органу для аналізу та оцінки наявності ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів.
У розділі 5 діючих Методичних рекомендацій, затверджених наказом Держмитслужби від 01.07.2021 № 476, наведені джерела довідкової інформації, які можуть бути використані під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, а саме: - спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби; - спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; - інформація, отримана Держмитслужбою, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; - інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; - інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; - інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запит територіальних органів та/або Держмитслужби; - цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між Держмитслужбою та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; - інформація отримана з мережі інтернет.
Також, позивачем вказано, що «Рішення MB взагалі не містить належного правового обґрунтування причин неврахування відомостей митних декларацій країни відправлення...».
Так, відповідачем зазначено, що в процесі контролю митної вартості товарів першочергово здійснюється контроль та аналіз основних документів, які підтверджують митну вартість товарів та які передбачені частиною 2 статті 53 МКУ, оскільки, відповідно до частини третьої статті 53 МКУ, запит додаткових документів здійснюється саме у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, митна декларація країни відправлення не належить до переліку основних документів для підтвердження митної вартості, передбачених частиною 2 статті 53 МКУ, а є додатковим документом з переліку, передбаченого частиною 3 статті 53 МКУ, і розглядається послідовно.
Так, частиною 2 статті 55 МКУ, яка містить перелік обов`язкової для зазначення в рішенні про коригування митної вартості інформації, не передбачено обов`язок митного органу зазначати у змісті рішення про коригування заявленої митної вартості товарів правове обґрунтування причин неврахування відомостей митної декларації країни відправлення (як і будь-якого іншого документу).
При цьому, в рішенні про коригування митної вартості міститься інформація про китайську експорту декларацію. Зокрема, в експортній декларації вказано умови доставки FOB, в той час як в поданій до митного оформлення митній декларації декларантом заявлено умови поставки FCA. При цьому, дана розбіжність в документах, яка в подальшому стала однією з підстав для запиту додаткових документів для Ствердження митної вартості, так і не була спростована декларантом.
Щодо транспортних витрат, суд зазначає наступне.
На підставі аналізу наданих митному органу документів вбачається, що з підприємствами ТОВ «Керріленд Логістик» та ФОП ОСОБА_1 імпортером укладено договори на транспортно-експедиторське обслуговування, у зв`язку з чим надані цими підприємствами документи про вартість перевезення є документами експедитора (який організовував перевезення - укладав договори з безпосередніми перевізниками). Жодні документи про вартість перевезення від безпосередніх перевізників до митного оформлення позивачем не здавались.
Щодо посилань позивача на порушення вимог п.4 ч.2 ст. 55 МКУ, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 55 МКУ, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити у тому числі обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Рішення про коригування митної вартості оцінюваних товарів у встановленому порядку містить необхідну інформацію, зокрема: «При визначенні числового значення митної вартості товару за основу взята цінова інформація по найнижчому котирування алюмінію (сировини, з якої виготовлено товар) на Лондонській біржі металів у червні поточного року (2397 дол/тона), а також задекларовані транспортні витрати в сумі 360756,88 грн. Отже, визначена за резервним методом митна вартість товарів становить: 2397 Дол.США/тона *8,6986 тон (вага нетто) + 360756,88грн- 20850,54 Дол.США + 12331,50 Дол.США = 33182,04 Дол.США або 3,8146Дол.США/кг.»

При цьому, що відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості (затверджено наказом Мінфіну від 24.05.2012 № 598, далі - Правила), посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (далі - ЄАІС) у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови тощо.

Тобто, Правилами допускається, а не зобов`язується посилання на обрану в ЄАІС митну декларацію, і якщо при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59 (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та 60 (за ціною договору щодо подібних аналогічних) товарів) МКУ така норма абсолютно очевидна і вбачається з самої назви та суті цих методів (оскільки, необхідна інформація про поставку ідентичних чи аналогічних товарів саме за ціною договору, тобто, має бути факт митного оформлення таких товарів в ЄАІС за першим методом), то у випадку з резервним методом відповідно до положень статті 64 МКУ посилання на ЄАІС не є категорично обов`язковим, позаяк застосування цього методу дозволяє більш гнучкий підхід до джерел інформації.

Вказане у повній мірі підтверджується Правилами, відповідно до яких, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу стаття 64 МКУ), зазначається докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, митним органом не порушено вимог нормативних документів, а посилання позивача на Правила здійснено поза контекстом.

Крім того, щодо питань оцінки імпортованих товарів діє правове коло Законів України з урахуванням міжнародних договорів, зокрема, таких як Генеральна угода з тарифів і торгівлі ГАТТ та Угода про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 994 року ГАТТ/СОТ «Оцінка товару для митних цілей» (далі - Угода), на основі яких ґрунтуються відповідні положення з питань митної вартості в Митному кодексі України.

Відповідно до частини 3 ст.1 МКУ, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до частини 2 ст.7 МКУ, митна справа здійснюється з додержанням прийнятих у міжнародній практиці форм декларування товарів, методів визначення митної вартості товарів, систем класифікації та кодування товарів та системи митної статистики, інших загальновизнаних у світі норм і стандартів.

Ключовим принципом статті VII Угоди ГАТТ/СОТ є те, що митна вартість імпортованих товарів повинна базуватися на дійсній вартості товарів у міру можливості, або, якщо це неможливо, на вартості, найбільш наближеній до реальної вартості. Цей принцип є основою методології оцінки, викладеної в Угоді ГАТТ/СОТ.

Відповідно до частини 1 статті 7 Угоди, якщо митну вартість імпортних товарів не може бути визначено згідно з положеннями статей 1-6 включно, митна вартість визначається з використанням обґрунтованих засобів, сумісних з принципами та загальними положеннями цієї Угоди й статті VII ГАТТ 1994 та на підставі даних, наявних у країні імпорту.

В примітках до статті 7 Угоди зазначено, що митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях.

Тобто, дана норма передбачає, що не завжди є можливість співставлення вартості оцінюваних товарів з раніше визначеними митними вартостями без порушення відповідних застережень (таких оформлень може просто не бути, або ж найбільш наближена реальна вартість певного товару міститься в інших джерелах), у зв`язку з чим у певних випадках в якості цінової інформації для визначення числового значення митної вартості при застосуванні резервного методу можуть бути використані інші допустимі джерела, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями ГАТТ (до прикладу, експертний висновок уповноваженого експерта, цінова інформація з офіційного інтернет-сайту виробника, інформація з інтернет-аукціону про продаж оцінюваного товару, спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, .'формовані на світовому ринку, цінова інформація щодо оцінюваного товару, офіційно надана митними органами інших країн, тощо).

Також, в примітках до статті 7 Угоди передбачено, що методи оцінювання, які дають використовуватися згідно зі статтею 7, повинні бути методами, викладеними в статтях 1-6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.

Водночас, пряму норму містить частина 3 статті 64 МКУ, в якій чітко перераховано підстави, на основі яких митна вартість імпортних товарів згідно із положеннями цієї статті не може бути визначена.

В якості джерела цінової інформації при визначенні митної вартості оцінюваних товарів за резервним методом митним органом використано офіційну цінову інформацію про ціни на світовому ринку (зокрема, ціни Лондонської біржі металів на алюмінієву : провину), наявну в спеціалізованому виданні «Дайджест цін товарів на світових ринках» державного підприємства "Держзовнішінформ", яке доводиться митницям і Держмитслужбою.

З урахуванням виявлених розбіжностей при здійсненні контролю митної вартості оцінюваних товарів, а також з огляду на результати проведеного акту митного огляду яким встановлено відсутність торговельних марок, виробника або яких-небудь логотипів на товарах, які б дозволили їх ідентифікувати), застосована митним органом цінова інформація про ціни на світовому ринку.

Зауваження позивача щодо порушення відповідачем вимог послідовності застосування методів визначення митної вартості, викладені в позовній заяві, на думку суду у повній мірі не відповідають дійсності.

Так, у прийнятому за резервним методом рішенні про коригування митної вартості, що оскаржується, належним чином та відповідно до чинного законодавства зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості товарів, зокрема:

«Метод 1 (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовувався відповідно до положень частини другої ст.58 МКУ, оскільки відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Метод 2а (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та метод 2б (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) не застосовувались у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних та подібних товарів з дотриманням вимог статей 59, 60 та 61 МКУ. Метод 2в (на основі віднімання вартості) та 2г (на основі додавання вартості (обчислена вартість)) не застосовувались у зв`язку з відсутністю документально підтвердженої інформації, необхідної для застосування цих методів.

Відповідно до ст.64 МКУ, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю відповідної інформації.»

Відповідно до ст. 59 МК України, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. 58 МК України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно з п. 4 ст. 59 МК України, ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних умовах.

При цьому, під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як; 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Відповідно до п. 3 ст. 59 МК України, незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях.

При цьому, їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (п. 5 ст. 59 МК України).

У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього МК України, їх митна вартість визначається згідно з положеннями статей 62-63 МК України на основі віднімання або додавання вартості.

Судом встановлено, що у митниці були відсутні дані, щодо застосування методів визначення митної вартості, передбачених статтями 61, 62-63 МК України, про що свідчать доданий до матеріалів справи витяг з модуля "Рівень цін по ЦПД" та письмові пояснення відповідача.

Згідно з до п. 3 ст. 337 МК України, відповідачем проведено контроль співставлення - автоматизоване порівняння даних, які містяться в митній декларації або інших документах, поданої для митного оформлення, з даними, які містяться в електронних ресурсах митних органів.

Відповідно до ст. 33 МК України, митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віддані, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. В порядку проведення консультації, відповідно до ст. 57 МК України, в якості обміну інформацією повідомлено про наступне.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МК України, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МК України - резервний метод.

Суд зазначає, що посадовою особою митного органу у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості, відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів Україні від 24.05.2012 №598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195 зазначено причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Також, посадовою особою митниці зазначено про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст. 59 МК України.

Таким чином, Рішення про коригування митної вартості товарів прийняті митницею відповідно до норм чинного законодавства, у зв`язку з прийняттям митницею Рішень про коригування митної вартості товару, Позивачу було відмовлено в митному оформленні.

Разом з цим, у випадку, що оскаржується, на пропозицію митного органу провести консультацію декларант відповів відмовою, що підтверджується в електронних листах декларанта у відповідь на вимогу митного органу про надання додаткових документів.

Таким чином, митним органом дотримано послідовність застосування методів визначення митної вартості товарів і скориговано заявлену митну вартість товарів за резервним методом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині скасування рішення про коригування митної вартості від 22.07.2022 року № UА305000/2022/000030/1, є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не вирішується.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «НТС-ПАРТНЕР» (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт.Слобожанське, вул.Сухомлинського Василя, буд.48А, ) до Закарпатської митниці (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул.Собранецька, буд.20, ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 27.02.2023 року.

Суддя М.В. Дєєв