Справа № 140/1668/22
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 березня 2023 року

м. Київ

справа № 140/1668/22

адміністративне провадження № К/990/6552/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022 у справі №140/1668/22 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1 ) до ГУ ДПС про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.07.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022, позов ФОП ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення: 1) № від 15.09.2021, яким за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (далі - ПК) та на підставі пункту 128-1.2 статті 128-1 ПК до ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції (за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплений за ГУ ДПС») у розмірі 1000000,00 грн; 2) № від 15.09.2021, яким за порушення підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК та на підставі пункту 117.3 статті 117 ПК до позивача застосовано штраф (за платежем «акцизний податок на пальне») у розмірі 520,00 грн; 3) № від 16.09.2021, яким за порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР та на підставі пункту 1 статті 17, статті 20 цього ж Закону до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1092,00 грн; визнано протиправним і скасовано рішення про застосування фінансових санкцій №000167-09 від 21.09.2021, відповідно до якого до ФОП ОСОБА_1 на підставі абзацу двадцять четвертого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 500000,00 грн (реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання (промислової переробки)).

20.02.2023 відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення, в якій підставою касаційного оскарження зазначено пункти 3, 4 частини четвертої статті 328, пункт 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС).

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС, ГУ ДПС вказало на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Разом з тим, підстава касаційного оскарження, встановлена пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС, передбачає, що особа, яка звертається з касаційною скаргою, заперечує правильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а не правильне встановлення апеляційним судом обставин у справі.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального (та/чи процесуального) права, яку неправильно застосовано (порушено) судом апеляційної інстанції, висновок щодо застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як, на думку скаржника, така норма повинна застосовуватися.

Відповідач у касаційній скарзі не зазначає, застосування якої саме норми статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» стосується його довід про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій та про відсутність висновку Верховного Суду в подібних правовідносинах, в чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як, на думку скаржника, така норма повинна застосовуватися.

Суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи позов, виходили з того, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт реалізації ОСОБА_2 20 літрів дизельного пального вартістю 520,00 грн, оскільки показання свідків є протилежними та не дають можливості дійти однозначного висновку щодо встановлення наявності/відсутності факту реалізації пального, що зберігається позивачем для власного користування; надані суду матеріали фотозйомки, зроблені під час перевірки, також не фіксують факт реалізації пального та отримання коштів з участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Суди також вказали, що посадовими особами ГУ ДПС не було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до адміністративної відповідальності за наслідками проведення фактичної перевірки вказані особи не притягувалися.

Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини другої статті 353 КАС передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Перелік доказів, які не досліджено судами першої та апеляційної інстанції, ГУ ДПС у касаційній скарзі не зазначає. Доводи відповідача щодо цієї підстави касаційного оскарження фактично полягають в оспорюванні встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи та оцінкою судів доказів у справі.

Відповідно ж до частини першої статті 341 КАС переоцінка доказів знаходиться поза межами касаційного перегляду справи. Відтак, і незгода з оцінкою судом доказів не може бути підставою касаційного оскарження.

Вимога норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав) касаційного оскарження не обмежується вимогою щодо формального зазначення відповідного пункту частини четвертої статті 328 КАС, а стосується наявності (існування) відповідної підстави касаційного оскарження. Таке тлумачення норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС підтверджується положеннями частини першої статті 328 КАС щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у випадках, передбачених нормами КАС.

Згідно з положеннями пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи наведене вище, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню, як така, що не містить підстави касаційного оскарження вищезазначених судових рішень, ухвалених у справі № №140/1668/22.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022 повернути.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

CуддяЄ.А. Усенко