Справа № 460/12609/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/12609/22 пров. № А/857/16478/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Махаринець Д.Є.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 17 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати неправомірними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17 грудня 2021 року, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21 січня 2022 року, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 07 лютого 2022 року та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років на підставі статті 55 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області) призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років на підставі статті 55 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17 грудня 2021 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 460/12609/22 ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки. Записи трудової книжки між собою пов`язані хронологічно, містять реквізити рішень (їх дату та номер) про призначення на посаду, переведення з посади та звільнення з посади того органу, який їх видав, та завірені його печаткою. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періодів роботи відповідачем суду не надано, а судом не встановлено.

Відтак, суд не погодився із діями пенсійного органу щодо неврахування страхового стажу позивача вказаного у його трудовій книжці, з тих підстав, що печатка організації, яка заповнювала трудову книжку, є нечитабельною.

При цьому, суд врахував, що позивач на час звернення до пенсійного органу досягнув віку, необхідного для призначення пенсії, та має необхідний страховий стаж, а тому дії відповідача щодо непризначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є протиправними

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ в Рівненській області, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що у трудовій книжці позивача є порушення, а саме на її титульній сторінці засвідчено запис, непридатний для сприйняття змісту та не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. З урахуванням зазначеного у позивача відсутній необхідний страховий стаж роботи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 народився в селі Дібрівськ Зарічненського району Рівненської області, зареєстроване місце проживання з 29 січня 1997 року - АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України.

Позивач є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 02 грудня 1992 року.

Відповідно до службової записки щодо перегляду рішення про відмову в призначенні пенсії ГУ ПФУ в Рівненській області від 15 лютого 2022 року №858/02-16, 17 грудня 2021 року було зареєстроване звернення ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком (зі зниженням пенсійного віку згідно із Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із долученням всіх необхідних документів.

Однак, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу (10 років 8 місяців 21 день).

14 січня 2022 року повторно зареєстровано звернення ОСОБА_1 , однак ГУ ПФУ у Вінницькій області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу (21 рік 7 місяців 16 днів).

31 січня 2022 року на чергове звернення позивача ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу (18 років 2 місяці 9 днів). У зв`язку з неоднозначним визначенням страхового стажу запропоновано переглянути дані рішення та опрацювати звернення відповідно до наданих документів.

Згідно з службовою запискою від 23 лютого 2022 року №4083/03-16 розглянуто документи позивача та відповідно до страхового стажу не зараховано періоди роботи:

- трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці печатка, якою засвідчено запис, не придатний для сприйняття змісту, що не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637;

- період навчання з 27 грудня 1990 року по 27 травня 1991 року, оскільки у довідці №127 від 26 грудня 2021 року не зазначена форма навчання, накази та рішення кваліфікаційної комісії;

- зі страхового стажу необхідно вилучити період догляду за потерпілою дитиною до 12 років з 26 жовтня 2002 року по 01 січня 2003 року (відповідно до пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 документи, які підтверджують те, що до досягнення дитиною до 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною до 12-річного віку один з батьків не працював);

- для зарахування періоду з 30 серпня 2006 року по 05 липня 2007 року та з 23 серпня 2007 року по 08 жовтня 2007 року потрібно долучити довідку про отримання допомоги по безробіттю перебуваючи на обліку в центрі занятості;

- необхідно вилучити період з 01 серпня 1999 року по 31 серпня 1999 року, оскільки відсутній факт роботи (згідно довідки про з/п №767 від 30 грудня 2021 року відсутні нарахування).

З урахуванням зазначеного страховий стаж ОСОБА_1 буде становити 17 років 0 місяців 14 днів.

Запропоновано надати допомогу у зборі документів для призначення пенсії ОСОБА_1 та забезпечити повторну реєстрацію у формі 10.

Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційним судом встановлено, що спір у цій справі стосується незарахування пенсійним органом до страхового стажу вищезазначених періодів роботи позивача, що дає право для призначення пенсії відповідно до статті 55 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637) трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як слідує з трудової книжки позивача:

- з 01 липня 1986 року по 07 червня 1988 року ОСОБА_1 проходив службу в Радянській Армії;

- з 25 березня 1989 року по 12 грудня 1989 року працював по договору підряду на будівництві в радгоспі «Шдановський»;

- з 10 травня 1991 року по 15 жовтня 1991 року працював в радгоспі «Мир» водієм;

- з 09 листопада 1992 року по 18 серпня 2000 року працював трактористом в радгоспі «Дубрівський»;

- з 01 вересня 2000 року по 25 жовтня 2002 року та з 01 лютого 2003 року по 05 травня 2006 року працював шофером у СВК «Дібрівський»;

- з 30 серпня 2006 року по 05 липня 2007 року, з 23 серпня 2007 року по 08 жовтня 2007 року позивачу проводилася виплата допомоги по безробіттю;

- 09 січня 2008 року прийнятий на роботу в ПП «Проміння-Линівка» диспетчером з неповним робочим днем;

- 11 лютого 2010 року переведений на посаду водія автомашини ЗІЛ-131;

- 04 січня 2011 року звільнений з роботи за угодою сторін;

- з 17 січня 2011 року по 30 серпня 2011 року проводилася виплата допомоги по безробіттю;

- з 01 червня 2016 року по 03 березня 2017 року працював підсобним робітником у ФОП ОСОБА_2 ;

- з 24 травня 2017 року по 17 лютого 2018 року проводилася виплата допомоги по безробіттю;

- з 12 квітня 2018 року по 28 лютого 2019 року працював водієм автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_2 ;

- з 28 серпня 2019 року по 23 червня 2020 року проводилася виплата допомоги по безробіттю;

- з 24 червня 2020 року по 31 грудня 2020 року працював водієм автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_3 .

При цьому суд першої інстанції вірно зазначив, що у записи трудової книжки між собою пов`язані хронологічно, містять реквізити рішень (їх дату та номер) про призначення на посаду, переведення з посади та звільнення з посади того органу, який їх видав, та завірені його печаткою. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень. Докази визнання недостовірними записів у трудовій книжці відсутні.

Окрім того, із трудової книжки позивача видно, що у періоди з з 30 серпня 2006 року по 05 липня 2007 року, з 23 серпня 2007 року по 08 жовтня 2007 року, з 17 січня 2011 року по 30 серпня 2011 року, з 24 травня 2017 року по 17 лютого 2018 року, з 28 серпня 2019 року по 23 червня 2020 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Зарічненському районному центрі зайнятості та отримував матеріальну допомогу по безробіттю.

Отже, на переконання апеляційного суду, відомостями трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується стаж роботи позивача у спірні періоди.

Суд першої інстанції слушно вказав, що позивач не може нести відповідальність за правильність та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій пенсійного органу щодо незарахування до страхового стажу спірних періодів роботи позивача з тих підстав, що на її титульній сторінці засвідчено запис не придатний для сприйняття змісту.

Отже, відповідно до записів трудової книжки позивача, його страховий стаж становить понад 23 роки.

При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що пенсійний орган у своїй апеляційній скарзі фактично не заперечує право позивача на зменшення на 6 років як пенсійного віку, так і страхового стажу.

Таким чином, оскільки позивач досягнув віку (54 роки) необхідного для призначення пенсії на підставі статті 55 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та мав понад 23 роки страхового стажу, то пенсійний орган протиправно відмовив йому у призначенні такої пенсії.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 460/12609/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк