Справа № 240/15615/22
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 березня 2023 року

м. Київ

справа №240/15615/22

адміністративне провадження №К/990/5253/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

перевіривши касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2023 у справі №240/15615/22 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Березівський кар`єр" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправними та скасування припису та наказів,-

УСТАНОВИВ:

14.02.2023 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної служби геології та надр України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2023 у справі №240/15615/22.

З Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що Товариство з додатковою відповідальністю "Березівський кар`єр" звернулось до суду з позовом до Державної служби геології та надр України, в якому, з урахування уточнених позовних вимог, просило суд:

визнати протиправним та скасувати припис від 06.05.2021 №558-14/06;

визнати протиправним та скасувати пункт 61 Додатку №3 до наказу Державної служби геології та надр України від 01.04.2022 №122 "Про поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів на усунення порушень", яким встановлено Товариству з додатковою відповідальністю "Березівський кар`єр" термін для усунення порушень до 01.07.2022;

визнати протиправним та скасувати пункт 2 Додатку №4 до наказу Державної служби геології та надр України від 13.07.2022 №234 "Про поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів на усунення порушень", яким встановлено Товариству з додатковою відповідальністю "Березівський кар`єр" термін для усунення порушень до 01.10.2022.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2022, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2023, позов задоволено частково.

Відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №240/5395/18, від 03.05.2018 у справі №812/1074/17, від 18.10.2018 у справі №812/1735/17, від 25.05.2021 у справі №822/2402/17, від 22.01.2019 у справі №810/3865/17, від 12.08.2020 у справі №813/2441/16. Разом з тим скаржник не вказав, яку конкретно норму права застосовано судом апеляційної інстанції без врахування висновків Верховного Суду, викладених в зазначених постановах.

Крім того, колегія суддів зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

В постановах Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №240/5395/18, від 03.05.2018 у справі №812/1074/17, від 18.10.2018 у справі №812/1735/17 на які позивач посилається на підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, предметом спору було припинення у судовому порядку права користування надрами шляхом анулювання дії спеціального дозволу на користування надрами, наданого надрокористувачу (відповідачу у справі).

В постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №822/2402/17 на яку позивач також посилається на підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, спірні правовідносини виникли щодо правомірності наказу Державної служби геології та надр України в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами.

В постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №810/3865/17 та від 12.08.2020 у справі №813/2441/16 на які посилається скаржник як на приклад іншого правозастосування Верховний Суд не викладав висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, оскільки зазначеними постановами спір не було вирішено по суті, а скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в силу неповноти встановлених обставин.

Натомість у цій справі спірні правовідносини виникли щодо правомірності припису про усунення виявлених порушень Кодексу України про надра та Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та наказів Державної служби геології та надр України в частині встановлення термінів для усунення виявлених порушень, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що оскаржувані судові рішення та зазначені вище постанови Верховного Суду прийняті у справах правовідносини у яких є подібними, що виключає можливість розгляду цієї касаційної скарги з підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України за цією касаційною скаргою.

Таким чином, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) зазначення або зазначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

Отже, касаційна скарга за формою та змістом не відповідає положенням статті 330 КАС України, оскільки в ній не зазначено належне обґрунтування підстав касаційного оскарження, зокрема, в частині правильного та (або) додаткового визначення підстав касаційного оскарження з зазначенням необхідного обґрунтування в залежності від підстав касаційного оскарження.

Також скаржником до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, розмір судового збору складав 1,5 % ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, розмір судового збору складав 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2481,00 грн.

Як видно з оскаржуваних судових рішень, у цій справі позов містить три позовні вимоги немайнового характеру.

Отже, ставка судового збору за звернення з позовом у цій справі становила 7443,00 грн.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент подачу касаційної скарги) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду сума судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою складає 11908,80 грн.

Отже, скаржнику необхідно усунути зазначені недоліки шляхом подання до Верховного Суду уточненої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити належні підстави оскарження судових рішень в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України та мотивів цієї ухвали) та документа про сплату судового збору на суму 11908,80 грн.

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, Код класифікації доходів бюджету 22030102, Найменування податку, збору, платежу Судовий збір (Верховний Суд, 055), Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Керуючись статтями 169, 328-332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2023 у справі №240/15615/22 залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

А.І. Рибачук

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик,

Судді Верховного Суду