Справа № 276/279/23
Суддя: Бобер Д. О.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 276/279/23
Провадження по справі №2-а/276/9/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.;

за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

09.02.2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, відповідно до якого просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАР №6482188 від 31.01.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити, витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 31 січня 2023 інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Гуріним А.В. винесено відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу на суму 340 гривень. Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки інспектором поліції допущено грубі порушення норм адміністративного законодавства та прав позивача; ним не здійснювалась зупинка в розумінні п. 15.4 ПДР, а він здійснював маневр паркування на місце, звідки мав виїхати автомобіль. Також, позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові місцем вчинення правопорушення вказано м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 20, що не відповідає дійсності, оскільки паркування ним здійснювалось біля будинку АДРЕСА_1 знаходиться з протилежної сторони та не біля проїзної частини а у дворах. Крім того, поліцейським не було надано доказів про порушення позивачем Правил дорожнього руху, не досліджено їх та не ознайомлено з ними позивача, оскаржувана постанова не містить посилань на жоден доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, аналогічна правова позиція встановлена Постановою Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №211/4667/16-а.

Ухвалою судді від 13.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі, призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.

27.02.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, у задоволенні позову просить відмовити. З відзиву на позов вбачається, що позивач порушив вимоги п. 15.4 Правил дорожнього руху України, здійснивши зупинку другим рядом на вулиці Небесної Сотні, 20 у м. Житомирі, доводи позивача не відповідають дійсності, що підтверджується відеозаписами з портативного відеореєстратора поліцейського, відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття спірної постанови грубих порушень закону, які б були підставою для її скасування.

27.02.2023 позивачем подано відповідь на відзив, в якому він зазначив, що відзив подано з пропущенням процесуальних строків, за відсутністю у представника відповідача Кравченка М.М. повноважень на представництво інтересів відповідача у зв`язку із закінченням строку дії довіреності; в порушення ч.3 ст. 283 КУпАП у оскаржуваній постанові відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, а тому такий запис не може бути належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання, призначене на 06.03.2023 не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 9 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Реалізуючи свої повноваження у сфері безпеки дорожнього руху, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи відповідно до ст. 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність свого рішення з використанням доказів, які були покладені в основу оскаржуваного рішення з обґрунтуванням висновків про правомірність своїх дій та порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

Так, згідно постанови серії ЕАР №6482188 від 31.01.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Гуріним А.В., вбачається, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн., а саме за те, що 31.01.2023 о 13:26 год. в м. Житомирі по вул. Небесної Сотні, 20 водій здійснив зупинку ТЗ на проїжджій частині в другому ряду, чим порушив п. 15.4 ПДР порушення правил стоянки, розміщення ТЗ на проїзній частині в два і більше ряди.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 3 ст. 79 КАС України, відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Із постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення встановлено, що вона винесена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, а саме у п.7 оскаржуваної постанови не зазначений технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, не зазначений жоден доказ, який був покладений в основу оскарженого рішення.

Разом з тим, у відзиві представник відповідача жодним чином не обґрунтовує відсутність у постанові відомостей про докази, що були покладені в основу оскарженої постанови, а також не довів, що відповідачем було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскарженого рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, відповідач, в обґрунтування своїх заперечень не може посилатися на докази, які не були зазначені в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки ним не доведено, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскарженого рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд враховує, що відповідачем до матеріалів справи долучено CDR-носій із відеозаписом з місця події, натомість оскільки постанова про адміністративне правопорушення не містить посилань на вказаний запис, такий доказ не є належним та допустимим доказом під час розгляду даної справи.

Інші належні докази на підтвердження наведених в постанові про адміністративне правопорушення обставин сторонами не подані, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, згідно з приписами ч.2 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Згідно з ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, судом встановлено, що в оскаржуваній постанові серії ЕАР №6482188 від 31.01.2023 місцем вчинення правопорушення вказано: АДРЕСА_2 , в той час як позивач стверджує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та події, що йому передували, мали місце за адресою: м. Житомир біля будинку №15 по вул. Небесної Сотні, що також підтверджується фотознімками та загальнодоступними даними ресурсу Google Maps, долучиними позивачем до позовної заяви.

Відповідачем, в порушення свого обов`язку, встановленого ст. 77 КАС України, вказані доводи позивача не спростовані, не надано жодного доказу з тих, які він вважає належними, на підтвердження правомірності зазначення в оскаржуваній постанові адреси: м. Житомирі по вул. Небесної Сотні, 20.

Отже, відповідачем в оскаржуваній постанові зазначено адресу, за якою позивач не вчиняв правопорушення, та невірно зафіксовано місце вчинення правопорушення і обставини справи, чим порушено вимоги ч.ч.2, 3 ст.283 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Так, факт вчинення позивачем правопорушення здійснення 31.01.2023 о 13:26 год. в м. Житомирі по вул. Небесної Сотні, 20 зупинки ТЗ на проїжджій частині в другому ряду, зафіксоване лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6482188 від 31.01.2023 року, інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем суду не подано.

Суд вважає, що складання Постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, що підтверджується постановою Верховного Суду у справі №357/10134/17 від 23.10.2019, а тому подібні постанови підлягають скасуванню.

Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем, всупереч приписам КАС України, правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відсутності належних та допустимих доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим оскаржувана постанова інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області Гуріна А.В. серії ЕАР №6482188 від 31.01.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України, в структуру якого входить Управління патрульної поліції в Житомирській області, є юридичною особою публічного права з самостійним балансом та рахунками в органах Державної казначейської служби України, тобто є розпорядником та одержувачем бюджетних коштів, а Управління патрульної поліції в Житомирській області є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України без статусу юридичної особи та відповідно до бюджетного законодавства не отримує та не являється розпорядником бюджетних коштів.

У зв`язку з викладеним, судові витрати підлягають стягненню саме з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України або шляхом відшкодування коштів з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирській області.

Аналогічна правова позиція щодо суб`єкта, за рахунок якого слід стягувати витрати зі сплати судового збору в даній категорії справ викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №757/52466/18-а.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним за подання позовної заяви до суду в розмірі 536,80 грн., з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирській області.

На підставі ст. 19 Конституції України, керуючись ст.ст.7, 9, 23, 213, 251, 280 КУпАП, ст. ст.2, 77, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6482188 від 31.01.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, адреса місцезнаходження: 10031, вул. Покровська, 96, м.Житомир, Житомирська область.

Головуючий суддя Д.О. Бобер