Справа № 140/7802/22
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2023-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення позову без розгляду

03 березня 2023 року ЛуцькСправа № 140/7802/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення коштів за нездійснення повного розрахунку з прикордонним загоном при звільненні з військової служби в сумі 7855,08 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.12.20220 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та ухвалено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно залишити без розгляду з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 23.11.2021 був зарахований у списки особового складу НОМЕР_2 прикордонного загону (а.с. 10).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 2-ОС від 04.01.2022 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні начальника загону, звільненого з військової служби у запас наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 31.12.2021 № 661-ОС за підпунктом «ж» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 04.01.2022 (а.с. 11).

В результаті дострокового розірвання контракту з вини відповідача, у ОСОБА_1 утворилась заборгованість з відшкодування витрат позивача на одноразову допомогу після укладення першого контракту, розмір якої станом на дату звернення до суду з цим позовом складає 7855,085 грн.

У зв`язку з невідшкодуванням відповідачем зазначених витрат у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 17.09.2020 у справі №540/1862/19.

Отже, у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк для звернення до суду.

Позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду вказує на те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати частину 3 статті 233 КЗпП України, оскільки у діях відповідача наявні ознаки матеріальної відповідальності за шкоду, завдану під час виконання службових обов`язків, а тому річний строк звернення до суду, встановлений частиною 3 статті 233 КЗпП України позивачем не пропущено. В той же час просить поновити строк звернення до суду з посиланням на те, що НОМЕР_2 прикордонний загін є військовим формуванням, переведеним на воєнний стан, протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації.

Проте такі твердження не можуть бути взяті до уваги, враховуючи наступне.

Згідно усталеної судової практики поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є правомірність стягнення із ОСОБА_1 грошової допомоги при укладенні першого контракту у розмірі 7855,08 грн.

Пунктом 4 глави 5 Розділу IV Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 (далі Інструкція № 558) передбачено, що у разі звільнення військовослужбовців, зазначених у пункті 1 цієї глави, з військової служби до закінчення строку служби за першим контрактом у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», через службову невідповідність, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку грошова допомога підлягає стягненню з них у сумі, обчисленій, ураховуючи кількість повних календарних місяців пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту.

Отже, у разі звільнення військовослужбовця зі служби до закінчення строку служби з нього підлягає стягненню грошова допомога у сумі, обчисленій, ураховуючи кількість повних календарних місяців пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту.

З матеріалів справи слідує, що копію наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 04.01.2022 № 2-ос про особовий склад, яким ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 отримав 04.01.2022, про що свідчить його власноручний підпис у приписі від 04.01.2022 № 1.

З остаточного розрахунку від 04.01.2022 № 11/4, складеного на старшого лейтенанта ОСОБА_1 вбачається, що за останнім рахується заборгованість на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з достроковим розірванням контракту в сумі 9460,90 грн.

В остаточному розрахунку зазначено, що ОСОБА_1 ознайомлено з вказаним розрахунком та останній особисто та взяв на себе зобов`язання щодо відшкодування заборгованості в сумі 9460,93 грн, про що свідчить його власноручний підпис.

Відповідно до розрахунково-платіжної відомості за січень 2022 року до відшкодування відповідачем підлягає одноразова грошова допомога при підписанні першого контракту в сумі 7855,08 грн.

При цьому, ні у наказі ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 04.01.2022 № 2-ос «Про особовий склад», ні в остаточному розрахунку не вказано дати, до якої відповідачу необхідно було відшкодувати грошову допомогу при укладенні першого контракту у сумі 7855,08 грн.

З матеріалів справи слідує, що з названими документами відповідач ознайомився в день звільнення зі служби та заперечень щодо відшкодування грошової допомоги при кладенні першого контракту у сумі 7855,08 грн не зазначав.

Отже, з наведеного випливає, що з 05.01.2022 розпочав перебіг місячний строк звернення до суду для відшкодування коштів та закінчився 05.02.2022.

Проте, позов подано до суду лише 25.11.2022, тобто із значним пропуском місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відтак встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач не міг не знати про порушення своїх прав, свобод та інтересів та мав можливість вжити своєчасних заходів щодо їх захисту в межах встановленого КАС України строку звернення до адміністративного суду, але не скористався такою можливістю за відсутності поважних причин.

Не може бути взяте до уваги посилання позивача на введення на території України воєнного стану, оскільки воєнний стан в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, а строк звернення до суду з даним позовом розпочався 05.01.2022 та закінчився 05.02.2022, тобто ще до введення на території України воєнного стану та позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду з даним позовом, в межах строків звернення до суду, визначених процесуальним законом.

Також безпідставним є твердження позивача про те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди, встановлений частиною 3 статті 233 КЗпП України, з огляду на те, що спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності до закінчення строку служби за першим контрактом, що зумовлює відшкодування грошової допомоги з них у сумі, обчисленій, ураховуючи кількість повних календарних місяців пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту, навіть якщо подання відповідного позову про стягнення коштів відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню норми частини п`ятої статті 122 КАС України.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018р. у справі № 804/285/16, яка в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів є обов`язковою під час вирішення даного спору.

Суду не подано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що позивач з об`єктивних причин не міг вчасно звернутись до адміністративного суду з даним позовом.

При цьому практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

У справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії) Європейський суд з прав людини зазначив, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права на суд, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним, і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі Станков проти Болгарії від 12.07.2007).

В свою чергу, наявність навіть об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа Олександр Шевченко проти України, п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Європейський Суд з прав людини рішенням у справі Golder v. United Kingdom від 21.02.1975, серія А № 18, п. 36, сформував наступну позицію - Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є доступ до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Отже право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, в тому числі і встановленням строків звернення до суду, яким чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це насамперед обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Частиною четвертою статті 123 КАС України передбачено, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд звертає увагу на те, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено поважності пропущеного ним строку звернення до суду, тому суд залишає даний позов без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.С. Денисюк