Справа № 300/867/22
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2023 р. справа № 300/867/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.10.2021 за №№006928/0702, 006927/0702, 006926/0702.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.76-77).

Позовні вимоги мотивовані тим, що посадовими особами податкового органу порушено процедуру проведення перевірки фізичної особи ОСОБА_1 щодо здійснення нею підприємницької діяльності, оскільки згідно наказу про перевірку визначено провести документальну позапланову виїзну перевірку, хоча фактично інспектором було проведено невиїзну перевірку та без письмового повідомлення про дату, час та місце її проведення. Також відповідачем в порушення вимог податкового законодавства вручено запит на отримання документів з порушенням строків, а інспектором протиправно вилучено оригінали документів наданих позивачем. Зазначила, що висновки контролюючого органу про отримання додаткового блага у вартості безоплатно отриманих послуг оренди є безпідставними та не відповідають вимогам податкового законодавства, оскільки додаткове благо визначається як дохід, який виплачується фізичній особі податковим агентом, який зобов?язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів такої особи. Окрім цього в розумінні Податкового кодексу України термін «безоплатно отримані послуги» стосується послуг, які були надані на підставі договору, який не передбачає грошової оплати або будь-якої компенсації вартості послуг, а у даному випадку позивачем згідно договору були сплачені кошти за оренду приміщення в розмірі 4 000 грн. Так фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - орендар та КП «Івано-Франківськвторресурси» - орендодавець перебували у відносинах як суб`єкти господарювання, а тому орендодавець не може бути податковим агентом позивача, що виключає можливість отримувати додаткові блага у вигляді безоплатно отриманих послуг. Також відповідачем безпідставно зазначено про неподання документації за 4 квартал 2018 року, оскільки позивач тільки 05.09.2019 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець, а позивачем на запит відповідача було надано всі документи, що пов`язані з обліком доходу. Вказала, що чинне законодавство не містить вимоги для платників єдиного податку другої групи та платників податку третьої групи, які не є платниками ПДВ, здійснювати облік витрат та, відповідно, зберігати первинні документи, адже при визначенні податкового зобов?язання по сплаті єдиного податку не враховується розмір витрат. Відтак нарахування суми грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору і штрафних санкцій за неподання документів є незаконним. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, який містяться в матеріалах справи. Вказав, що позивачем не надано доказів того, що було надано первинну документацію на підтвердження господарських операцій, у зв`язку з чим відповідачем правомірно встановлено правопорушення в частині ненадання первинних документів в повному обсязі за 2019-2020 роки. Зазначив, що для здійснення підприємницької діяльності позивач орендувала складське приміщення та майданчик загальною площею 800 кв.м та 300 кв.м за ціною 4000 грн. кожне, проте сума орендної плати за 1 кв.м. була нижче мінімальної вартості місячної оренди визначеної рішенням Коломийської міської ради «Про затвердження методики визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб та суб`єктів господарювання» від 19.04.2012 року №1026-17/2012, що є порушенням вимог податкового законодавства, в результаті чого контролюючим органом встановлено заниження позивачем сум орендної плати на 186 786 грн. Таким чином позивачем отримано додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих послуг оренди в результаті чого податковим органом визначено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Наявність вказаних порушень свідчить про правомірність прийнятих контролюючим органом оскаржуваних рішень. Просила у задоволенні позову відмовити.

31.05.2022 року позивачем подано відповідь на відзив, згідно якого вважає аргументи наведені відповідачем необґрунтованими та вказала, що акт про надання документів не в повному обсязі відповідач до акту перевірки та до відзиву не надав, а оригінали наданих інспектору документів були повернуті після проведення перевірки. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заяві по суті справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 05.09.2019 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якої було збирання безпечних відходів.

На підставі власного рішення від 31.12.2020 позивачем припинено підприємницьку діяльність.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7, п.78.1 ст.78 п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, п.2 ст.13 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування», наказу ГУ ДПС у Івано-Франківській області № 1631-п від 09.02.2021 та направлення від 26.08.2021 №2182 проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками за період з 05.09.2019 по 31.12.2020, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування за період з 05.09.2019 по 31.12.2020.

Під час здійсненні перевірки посадовими особами відповідача встановлено ряд порушень, серед яких:

п.44.1. п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року/2755-VI із змінами та доповненнями, встановлено надання первинних документів не в повному обсязі за 2019 - 2020 роки.

пп.14.1.47. п. 14.1 ст. 14, пп. 14.1.71. п. 14.1 ст. 14. пп. 14.1.219. п.14.1 ст.14. пп.14.1.159,п.14.1 ст. 14. частина е) п. 164.2.17. п 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) в результаті чого визначено податкові зобов?язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 33621.48 грн., в тому числі за 2019 рік на суму 9331.20 грн., за 2020 рік на суму 24290,28 грн.

частини е) пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пп. 1.2, пп.1.3 п.16' підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, у результаті чого визначено військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 2801,79 грн., в тому числі за 2019 рік на суму 777.60 грн., за 2020 рік на суму 2024.19 грн.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт про результати фактичної перевірки від 07.09.2021 року за №4890/09-19-07-02/ НОМЕР_1 , на підставі якого податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 01.10.2021 №006927/0702, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 37 509,48 грн.; від 01.10.2021 №006926/0702, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 3 125,49 грн. та від 01.10.2021 №006928/0702 про застосування штрафних санкцій в розмірі 1 020 грн.

Не погоджуючись із висновками, викладеними у акті перевірки, правомірністю податкових повідомлень-рішень, з метою захисту своїх прав на інтересів позивач звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Пунктом «е» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV Кодексу).

Виходячи з наведеної норми, додатковими благами вважаються матеріальні чи нематеріальні цінності, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, за умови, якщо такий дохід не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Підпунктом 171.1.2 пункту 171.1 статті ПК України визначено, що податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об`єктів нерухомості, інших, ніж зазначені в підпункті 170.1.1 цього пункту (включаючи земельну ділянку, що знаходиться під такою нерухомістю, чи присадибну ділянку), є орендар.

При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди. Мінімальна сума орендного платежу визначається за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України, виходячи з мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомості з урахуванням місця її розташування, інших функціональних та якісних показників, що встановлюються органом місцевого самоврядування села, селища, міста, на території яких вона розташована, та оприлюднюється у спосіб, найбільш доступний для жителів такої територіальної громади. Якщо мінімальну вартість не встановлено чи не оприлюднено до початку звітного (податкового) року, об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеного в договорі оренди.

Відповідно до пункту 171.2 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Таким чином позивач, як орендар відповідно до вимог податкового законодавства, є податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об`єктів нерухомості та, відповідно, платником податку на доходи фізичних осіб.

Судом встановлено, що для здійснення діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 використовувала орендоване приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 800 кв.м., та майданчик площею 300 кв.м.

Так, відповідно до договору оренди складського приміщення від 15.09.2019 №l укладеного між КП «Івано-Франківськвторресурс» (орендодавець), та ФОП ОСОБА_1 (орендар), орендодавець зобов?язується передати орендареві в строкове платне користування склад загальною площею 800 кв.м., по АДРЕСА_1 , а орендар забов?язується прийняти це майно та своєчасно сплачувати орендну плату. Приміщення надається для використання орендарем у господарській діяльності (заготівля та реалізація вторсировини). Згідно цього Договору розмір орендної плати становить 4000 грн. на місяць та сплачується у першій декаді наступного місяця.

Згідно додатку до Договору від 15.09.2019 № 1, на виконання умов договору, складено акти прийому-передачі складського приміщення від 16.09.2019 року № 1, від 25.06.2020 року № 2, відповідно до якого орендодавець передає орендареві склад загальною площею 800 кв.м.

Крім того, відповідно до Договору оренди майданчика та надання послуг від 26.06.2020 № 1, укладеного між КП «Івано-Франківськвторресурс» - орендодавцем та ФОП ОСОБА_1 - орендар, орендодавець передає орендареві в строкове платне користування майданчик загальною площею 300 кв.м., по АДРЕСА_1 , а орендар приймає майданчик в користування та зобов?язується своєчасно сплачувати орендну плату. Майно надається для використання орендарем господарській діяльності (заготівля та реалізація вторсировини). Згідно цього Договору розмір орендної плати за користування орендованим майном становить 4000 грн. на місяць.

Згідно додатку до Договору від 26.06.2020 № 1, на виконання умов договору, складено акти прийому - перед від 26.06.2020 року № 1, відповідно до якого орендодавець передає орендареві майданчик загальною площею 300 кв. м.

Відповідно до додатку до Договору від 26.06.2020 № 1, на виконання умов договору, складено акт прийому - передачі майданчика від 31.12.2020 року № 1, відповідно до якого орендодавець КП «Івано-Франківськвторресурси» приймає з оренди, а орендар повертає майданчик загальною площею 300 кв.м.

Однак відповідно до приписів підпункту 171.1.2 пункту 171.1 статті ПК України об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди.

Так, рішенням Коломийської міської ради «Про затвердження методики визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб та суб?єктів господарювання» від 19.04.2012 року № 1026-17/2012 затверджено методику визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб та встановлено мінімальну вартість місячної оренди 1 кв.м загальної площі нерухомого майна фізичних осіб з урахуванням місцезнаходження і функціонального використання нерухомого майна. Зокрема, встановлено, що мінімальна вартість місячної оренди 1 кв. метра загальної площі нерухомого майна під комерційну нерухомість в ІІІ зоні м. Коломиї (місцезнаходження вул. Довга, буд. 6) у 2019 році становить 26,6 грн., відповідно у 2020 році 30,7 гривень.

Отже, сума орендної плати 1 кв.м. складського приміщення та майданчика, для використання у підприємницькій діяльності (заготівля та реалізація вторсировини), які розташовані за адресою: м. Коломия, вул.Довга, буд.6, не може бути нижче рівня звичайних цін.

Відтак контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено, що КП «Івано-Франківськвторресурси» при здачі в оренду:

складського приміщення площею 800 кв.м. - занижено суму орендної плати за 1- кв.м. на 21,60 грн. та, відповідно занижено суму орендної плати за місяць в розмірі 17280,00 грн. за період з жовтня 2019 року по червень 2020 року;

майданчика площею 300 кв.м. - занижено суму орендної плати за 1 кв.м. на 17,37 грн. та, відповідно, занижено сума орендної плати за місяць в розмірі 5211,00 грн. за період з липня 2020 року по грудень 2020 року.

За результатами перевірки податковим органом встановлено, що в порушення вимог пп.14.1.47, пп.14.1.71, п.14.1.159, пп.14.1.219 п.14.1 ст. 14, п. 164.1 ст. 164, частини е) п. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПКУкраїни внаслідок заниження орендної плати (надання послуг з оренди складського приміщення та майданчика) на загальну суму 186 786 грн., в т.ч. за 2019 рік на суму 51840 грн., за 2020 рік на суму 134946 грн., ФОП ОСОБА_1 отримано додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих послуг оренди, в результаті чого визначено податкове зобов?язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 33621,48 грн., в т.ч. за 2019 рік на суму 9331,20 грн., за 2020 рік на суму 24290,28 гривень.

Таким чином на переконання суду висновки контролюючого органу про заниження позивачем орендної плати за складські приміщення та майданчика є правомірними, оскільки позивач, як орендар є податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об`єктів нерухомості та зобов`язаний утримувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб.

Відтак посилання позивача на те, що КП «Івано-Франківськвторресурси» не може бути податковим агентом позивача і відповідно не може йти про додаткові блага у вигляді вартості безоплатно отриманих послуг є безпідставними.

Безпідставними суд вважає також твердження позивача про те, що постанова КМУ від 29.12.2010 №1253 «Про затвердження Методики визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб», на підставі якої затверджено рішенням Коломийської міської ради «Про затвердження методики визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб та суб?єктів господарювання» від 19.04.2012 року № 1026-17/2012, поширюється виключно на фізичних осіб, а не на суб`єктів господарювання, оскільки відповідно до пункту 1 Методики визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб орендарі (крім орендарів - фізичних осіб, що не є суб`єктами господарювання), які згідно з підпунктом 170.1.2 пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України є податковими агентами платників податку - орендодавців, визначають під час нарахування доходу від надання в оренду (суборенду), житлового найму (піднайму) нерухомого майна (включаючи земельну ділянку, на якій розміщується нерухоме майно, присадибну ділянку), крім земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю (далі - оренда нерухомого майна), мінімальну суму орендного платежу за повний чи неповний місяць такої оренди.

Мінімальний розмір плати за користування житловим приміщенням за договором піднайму визначається відповідно до цієї Методики з урахуванням статті 95 Житлового кодексу Української РСР.

Щодо визначення суми грошового зобов`язання з військового збору, то суд зазначає, що він є похідним із заниженням податку на доходи з фізичних осіб.

Так, пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір.

Підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід фізичної особи).

Відтак ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України не нараховано, не утримано та не сплачено військовий збір в загальній сумі 2 801,79 грн.

Враховуючи зазначене вище, податкові повідомлення-рішення від 01.10.2021 №006927/0702, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 37 509,48 грн., та №006926/0702, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 3 125,49 грн., прийняті відповідачем правомірно.

Щодо винесено податкового повідомлення-рішення від 01.10.2021 №006928/0702 про застосування штрафних санкцій в розмірі 1 020 грн., за не надання в повному обсязі первинних документів за період 4 квартал 2018 року, 2019-2020 роки суд зазначає наступне.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПКУ визначено, що платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у п. 44.3 ст. 44 ПКУ, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції.

Перевіркою встановлено, що платник податків - фізична особа ОСОБА_1 до перевірки документи за перевірений період надані в не повному обсязі, а саме не надано: договори (номера, дати, умови угод) на підставі яких проводились взаєморозрахунки з постачальниками; первинні документи щодо підтвердження реальності здійснення господарських операцій (реальність фактичного придбання безпечних відходів від контрагентів); розрахункові документи (номера та дати платіжних доручень, касових ордерів), щодо проведення розрахунків за придбані безпечні відходи, про що складено акт про надання не в повному обсязі документів до перевірки платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 , від 30.08.2021 № 1162 /09-19-07-02/ НОМЕР_1 .

Проте, зі змісту Акту перевірки та акт про надання не в повному обсязі документів до перевірки від 30.08.2021 № 1162 /09-19-07-02/ НОМЕР_1 неможливо встановити, які саме первинні документи подано позивачем та досліджено відповідачем під час проведення перевірки, та які платником не надані, адже відповідачем наведене загальне найменування первинної документації, без їх конкретизації, переліку первинних документів які конкретно документи позивачем не надані та за який саме період.

Окрім цього суд зазначає, що з огляду на зміст акта перевірки, контролюючий орган не ставить під сумнів фактичне здійснення позивачем господарської діяльності у період, який перевірявся.

Також в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 01.10.2021 №006928/0702 зазначено період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено порушення - 4 кв. 2018 року, проте свою діяльність як фізична особа-підприємець позивач розпочала тільки 05.09.2019 року, що унеможливлює подання документів за період 2018 року.

Відтак висновки контролюючого органу про не надання в повному обсязі позивачем первинних документів без конкретного зазначення документів, які слід було надати, на переконання суду унеможливлює притягнення позивача до відповідальності за вказане правопорушення, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення від 01.10.2021 №006928/0702 про застосування штрафних санкцій в розмірі 1 020 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 вказаної статті при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 198,48 грн., сплачений згідно квитанції №8608-4166-6966-9580 від 08.02.2022 року.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 01.10.2021 за №006928/0702.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 198 (сто дев`яносто вісім) гривень 48 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

відповідач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, , вулиця Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.