Справа № 160/19365/22
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені та усунути недоліки позовної заяви.
21 грудня 2022 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшло клопотання, відповідно до якого позивач просить надати можливість завірити належним чином копії документі у примірнику для відповідача у приміщенні суду. Крім того, позивачем подано клопотання про поновлення строків для звернення до суду з даним позовом.
08 лютого 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фону України в Дніпропетровській області надійшов відзив (вх. №2181/23), відповідно до якого зазначає, що з 31.08.2010 позивачці призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 11.02.2022 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до норми права, яка закріплена в пункті 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, обов`язковими умовами для набуття позивачем права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій в сукупності є: наявність у позивача необхідного спеціального страхового стажу (30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах; вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності; неотримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого виду пенсії. Вказує, що у позивача право на одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 відсутнє. З урахуванням викладеного просить у задоволені позову відмовити повністю.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 31 серпня 2010 року перебуває на обліку в Пенсійному фонді України як отримувач пенсії за вислугу років як працівник освіти згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
З 01.09.2010 виплата пенсії призупинена у зв`язку з тим, що згідно наказу відділу освіти Дніпропетровської державної адміністрації від 01 вересня 2010 року №285-к ОСОБА_1 прийнята на посаду вчителя початкових класів КЗ «Ювілейна початкова школа 1 ступеня №2».
11 січня 2022 року позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 призначено пенсію за віком у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

08 червня 2022 року позивач звернулася до відповідача із заявою, відповідно до якої просить при призначенні пенсії застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, що передують року звернення за призначенням пенсії згідно вимог ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме за 2019 2021 роки. Також просить виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 04 липня 2022 року за вих. №19279-14111/Б-01/8-0400/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначило, що з з 31.08.2010 року позивачу призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". 11 січня 2022 року заявника переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З посиланням на вимоги ч.3 ст. 45 та п. 7-1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на застосування нового показника середньої заробітної плати (доходу) за 2018 -2020 роки та право на призначення та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відсутнє.

Позивач, вважаючи дії пенсійного органу протиправними звернулася з даним позовом до суду.

Щодо позовних вимог визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12 січня 2022 року №72, яким ОСОБА_1 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з 07.10.2011 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07 січня 2022 року, обчисливши заробітну плату та розмір пенсії згідно із ст. 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні з 2019 2021 роки на рівні 10846,37 грн. та провести нарахування і виплату належної пенсії з урахуванням фактично виплачених сум, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.2 ст. 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно п. 43 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Стаття 51 Закону 1788-XII визначає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Спірним в цій справі є питання поширення дії ч.3 ст. 45 Закону №1058-IV на пенсії, призначені відповідно до Закону №1788-XII, а відповідно і питання про те, з яких саме років повинна обчислюватися середня заробітна плата при визначенні пенсії.

Суд зазначає, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 01 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону № 1058-IV за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону № 1788-XII.

При цьому ст. 9 Закону № 1058-ІV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-XII, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Аналогічний правовий висновок сформовано Верховним Судом України у постанові від 29.11.2016 року по справі №133/476/15-а та в подальшому підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року по справі №876/5312/17, у постанові від 31.01.2019 у справі №639/2751/17 (провадження №К/9901/43912/18) та від 18.01.2019 у справі №577/5237/16-а (адміністративне провадження № К/9901/21869/18), від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17 та ряду інших.

Як встановлено судом, і не заперечується сторонами, позивачу з 31.08.2010 призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач 11 січня 2022 року звернулась вперше.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про протиправний характер незастосування при переведенні позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2019, 2020 та 2021 роки, починаючи з 11.01.2022, оскільки саме ці роки є останніми трьома роками, що передують зверненню за призначенням пенсії.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування при переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2014-2016 роки та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 11.01.2022 року, відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (за 2019, 2020 та 2021 роки), з урахуванням виплачених сум.

Щодо вимоги позивача визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати відповідача виплатити відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, слід зазначити наступне.

Так, пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-»ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до підпункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою KM України від 23.11.2011 № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, в тому числі, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Порядок № 909).

Згідно переліку закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, зазначено що загальноосвітні навчальні заклади, учителі, логопеди, військові загальноосвітні вчителі-логопеди, навчальні заклади, музичні і вчителі-дефектологи, художні школи викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівник гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Згідно п.5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-»ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до п.4 Порядку обчислення страхового, стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, страховий стаж, передбачений п. п. 2 і 3 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, вираховується в календарному обчисленні, при цьому допускається підсумовування страхового стажу.

Відтак, для правильного вирішення цього спору слід встановити чи мала позивач на час звернення до відповідача за отримання грошової допомоги 30 років «педагогічного» стажу.

Так, відповідно до розрахунку пенсійного органу станом на 12.01.2022 року у позивача наявний страховий стаж як працівник освіти та охорони здоров`я складає більше 30 років. Про що, представником відповідача не зазначено заперечень.

Водночас, обґрунтування відмови у призначенні позивачу грошової допомоги, визнається безпідставним, оскільки, судом не встановлено законних підстав для відмови у призначенні особі допомоги, у зв`язку з тим, що до виповнення пенсійного віку, такій особі була призначена інша пенсія. При цьому відповідачем не надано жодних доказів щодо фактичного нарахованої та отриманої пенсії за період з 2010 року по 2022 рік.

З огляду на наведене, у позивача наявне право на отримання виплати відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, з урахуванням висновків суду, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Щодо заявлених судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду на суму 1984,80 грн., що підтверджується квитанціями №9036-6674-4093-1402 від 12.02.2022, №4358-7148-2484-1805 від 12.02.2022, вказана сума судового збору підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування при переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 11.01.2022 року, відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (за 2019, 2020 та 2021 роки), з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1984,80 гривень (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко