Справа № 240/29999/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2023 року м. Житомир

справа № 240/29999/21

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби без урахування індексації та винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров"я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у складі грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільнення та без урахування періодів проходження військової служби, які обраховуються в пільговому обчисленні;

- зобов"язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату належної одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, обчисливши її розмір за 33 роки служби з урахування періодів проходження військової служби, які обраховуються в пільговому обчисленні та із врахуванням в складі грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні індексації та винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров"я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що при звільненні з військової служби відповідно до вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без врахування індексації у складі грошового забезпечення, винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров"я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у складі грошового забезпечення, з якого обчислено розмір такої допомоги та без урахування періодів проходження ним військової служби, які обраховуються в пільговому обчислені.

У зв`язку з цим, звертався до відповідача з проханням здійснити доплату одноразової грошової допомоги з урахуванням вказаних виплат, на що відповідач відмовив у здійсненні доплати вказаної допомоги.

Вважаючи, що невиплата одноразової грошової допомоги при звільненні у повному обсязі є протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали суду від 01.11.2021 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08 грудня 2021 року відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№77793/21), у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що індексація грошового забезпечення та винагорода за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров"я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у складі грошового забезпечення, не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, одноразової допомоги в разі звільнення.

Щодо включення до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислена грошова допомога при звільнені зазначених виплат, то відповідач зазначає, що не є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, а отже не може включатися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Ухвалою суду від 21.06.2022 зупинено провадження у справі до припинення в України воєнного стану.

Відповідно до ухвали суду від 06.02.2023 поновлено провадження у справі та продовжено розгляд справи у порядку письмового провадження без виклику сторін.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 .

На підставі наказу командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади від 13.11.2020 №204-рс прапорщика ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.11.2020 №289, звільнено з військової служби за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу" та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 13.11.2020. Вислуга років у Збройних Силах України становить: календарна - 33 роки 11 місяців 03 доби (календарна військова служба 25 років 09 місяців 09 діб, пільгова вислуга 08 років 01 місяць 24 доби) (а.с.25).

Окрім того, в наказі зазначено про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв"язку зі звільненням з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Сторонами не заперечується, що позивачу виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, а саме за 25 років у розмірі 168959,00 грн (а.с. 24).

У зв`язку з неврахуванням відповідачем до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні, індексації та винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров"я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у складі грошового забезпечення, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою, у якій просив здійснити перерахунок та доплату одноразової грошової допомоги при звільненні, на що листом №6006 від 14.09.2021 відповідач відмовив у здійсненні відповідного перерахунку (а.с. 17).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати йому одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 33 років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та винагорода за участь в АТО, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 33 років вислуги, суд зазначає наступне.

Так, як було зазначено, згідно із абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Також, аналогічна норма міститься у розділі XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, відповідно до п.1, 2 зазначено розділу: Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" № 393 від 17 липня 1992 року встановлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Відповідно до пп.1 п.9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 (яка діє з 10.08.2018) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Аналізуючи зміст правових норм, колегія суддів звертає увагу апелянта, що поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги за вислугу років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби".

Пільговий обрахунок вислуги років є умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність у військовослужбовця "вислуги 10 років і більше".

Отже, така допомога нараховується лише за кожний повний календарний рік служби, а пільгова вислуга років застосовується лише для визначення права позивача на призначення такої допомоги, у разі, якщо у нього немає 10 і більше календарної вислуги років.

Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №822/3008/17 від 24 листопада 2020 року.

Відтак, суд вважає доводи позивача про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні із розрахунку пільгової вислуги років є безпідставними.

Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для врахування індексації грошового забезпечення при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає наступне.

В розумінні ч.2, 3 ст.9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення. При цьому таке грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання, встановлених Конституцією України, гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Згідно з положеннями абз. 1, 2 пункту 5 розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі - Порядок №260) одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою; які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою на день звільнення з військової служби з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Таким чином одноразова грошова допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення, на яке має право військовослужбовець на день звільнення та розраховується станом на момент звільнення за останньою посадою, яку займав військовослужбовець.

При цьому, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення.

Отже, враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, що забезпечує дотримання прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 638/5794/17, від 27.12.2019 у справі №643/11749/17, предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення.

При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду, яку викладено у постанові від 24.10.2018 по справі № 820/3211/17, в якій суд касаційної інстанції за наслідками дослідження аналогічних обставин дійшов висновку, що чинним законодавством передбачено єдине поняття грошового забезпечення військовослужбовців, відповідно до якого вираховуються і пенсійні виплати, і розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.

Також, суд зазначає, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Приймаючи постанову від 06.02.2019 у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків, що при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Таким чином, оскільки перед звільненням з військової служби індексація нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, що підтверджується листом військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2021 №6006, тому підстави вважати такі виплати (індексацію) одноразовими видами грошового забезпечення відсутні, а відтак відповідач протиправно не врахував індексацію грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні (а.с. 17).

Щодо позовних вимог про врахуванням в складі грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров"я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, суд зазначає наступне.

Правовідносини щодо виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі військовослужбовці) за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях регламентовані постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», Інструкцією про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 березня 2016 року № 188, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 березня 2016 року за № 488/28618 (далі - Інструкція №188).

Відповідно до п.3 розділу 1 Інструкції №188, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем проходження служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів начальників вищого рівня.

Пунктом 2 розділу 2 Інструкції №188 визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь у воєнних конфліктах, АТО, заходах із забезпечення НБО, інших заходах в умовах особливого періоду, у разі одночасного дотримання таких умов:

залучені до участі у воєнних конфліктах, проведенні АТО, заходах із забезпечення НБО, інших заходах в умовах особливого періоду;

перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО, ООШ, штабу оперативно-тактичного угруповання;

перебувають у районі воєнного конфлікту, АТО, проведення заходів із забезпечення НБО, інших заходів в умовах особливого періоду.

Аналіз цих нормативно-правових актів дає підстави вважати, що винагорода за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у ній. При цьому, виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період. Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру, а її розмір залежить як від днів участі в антитерористичній операції, так і від виконаних завдань, що визначається наказом командира.

За таких обставин, винагорода за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я не має систематичного характеру, є тимчасовою виплатою для тих військовослужбовців, які залучені до участі в АТО, вона залежить від певних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, у зв`язку з чим така винагорода не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні відповідно до Закону № 2011.

Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним серед іншого в постановах від 18 квітня 2019 року у справа № 431/703/17, від 24 грудня 2019 року у справі № 415/3841/17, від 10 вересня 2020 року у справі № 428/883/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 431/4087/16-а, від 25 вересня 2020 року у справі № 809/875/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 813/2735/17, від 02 червня 2021 року у справі № 240/11441/19.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що такий вид грошових виплат не належить до щомісячних виплат та додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні.

Окрім того, судом встановлено, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2021 №3555 позивачу нараховано та виплачено винагороду за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я ("тиша") у періоди з жовтня по грудень 2020 року. Тобто, позивач не постійно перебував в зоні проведення операції АТО чи здійснював заходи із забезпечення національної безпеки (був до неї залучений) та не за весь період проходження служби виконував завдання за призначенням.

А відтак, грошова винагорода військовослужбовцю ОСОБА_1 виплачувалась не систематично.

З огляду на викладене, суд погоджується із запереченнями відповідача, які полягають у тому, що правові підстави для включення винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров"я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях до складу грошового забезпечення позивача для обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні, відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, обчисливши її розмір без врахування індексації грошового забезпечення.

Застосовуючи механізм захисту права, порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч.2 ст.245 КАС України суд вважає за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення ч.2 ст. 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявними у матеріалах справи доказами спростовано правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільнення без врахування індексації грошового забезпечення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати зі сплати судового збору не стягуються з відповідача.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 242-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ,код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, обчисливши її розмір без врахування індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 06 березня 2023 року.

Суддя А.В. Горовенко