Справа № 320/8095/20
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 лютого 2023 року м. Київ 320/8095/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.08.2020, оформленого протоколом №10503, про зменшення ОСОБА_1 загального проценту розрахунку пенсії від середнього заробітку з 90% до 60% та виплату пенсії з обмеженням її розміру; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90% від суми усіх складових заробітку, зазначених у довідці Офісу Генерального прокурора №21-1395зп від 10.07.2020 без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.04.2020.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року значений адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.08.2020 року, оформлене протоколом №10503, про зменшення ОСОБА_1 загального проценту розрахунку пенсії від середнього заробітку з 90% до 60% та виплату пенсії з обмеженням її розміру. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90% від суми усіх складових заробітку, зазначених у довідці Офісу Генерального прокурора №21-1395зп від 10.07.2020 без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 17.07.2020. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року скасовано. Ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 17.07.2020 року, в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати на відповідній посаді, на підставі довідки Офісу Генерального прокурора №21-1395зп від 10.07.2020 року, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду від 30.11.2021 Київським окружним адміністративним судом 21.02.2022 видано виконавчий лист №320/8095/20.

01 липня 2022 від позивача надійшла заява про визнання протиправними рішень та дій, вчинених суб`єктом владних повноважень, в якій останній просить суд:

- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021у справі №320/8295/20;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 у справі №320/8095/20, встановивши строк для надання відповіді суду про виконання ухвали.

Ознайомившись із зазначеною заявою позивача та доданими до неї доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке

Відповідно до частини 1 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або у судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні, не перешкоджає розгляду такої заяви. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена (ч. 5 ст. 383 КАС України).

Відповідно до пункту 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

З системного аналізу вищезазначених норм права випливає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд враховує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 17.07.2020 року, в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати на відповідній посаді, на підставі довідки Офісу Генерального прокурора №21-1395зп від 10.07.2020 року, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що наразі виконавче провадження з виконання вказаного судового рішення перебуває на стадії примусового виконання.

Воднораз, листами від 07.06.2022 та 09.09.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило позивача, що пенсія останньому перераховано відповідно до вказаного рішення суду, на підставі та документів , які містяться в матеріалах справи.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року (справа №806/2143/15, адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу на те, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року (справа №804/2076/17) встановлена наступна позиція: «Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи»

Суд зазначає, що позивачу не відмовлено у виконанні судового рішення у справі №320/8095/20.

При цьому, як вбачається з обґрунтування зазначеної заяви, позивачем (заявником) зазначено, що незважаючи на проведений у лютому 2022 року перерахунок, неправомірним рішенням відповідача №54, оформленим розпорядженням від 23.02.2022, останній фактично не погоджується з зазначеним рішенням.

У спірному випадку судом не встановлено свідомого невжиття Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

Відтак, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність органу Пенсійного фонду України щодо невиконання судового рішення.

Відповідно до частини 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Отже, оскільки правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого закріплений у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, суд вважає, що підстави для задоволення заяви представника позивача, поданої в порядку статті 383 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 241, 248, 256, 293 - 297, 383 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача, вчинених відповідачем на виконання рішення суду у порядку ст. 383 КАС України - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Колеснікова І.С.