Справа № 460/52841/22
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2023 року м. Рівне №460/52841/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Греська О.Р за участю секретаря судового засідання Гук О.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Козленко М.С., відповідача: представник Гавриляк Р.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна"
доЗахідного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" (далі по тексту позивач) до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі по тексту відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.09.2022 №226/33000703 та №227/33000703.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач не підпадає під вичерпний перелік платників акцизного податку, передбачений пунктом 212.1 статті 212 Податкового кодексу України (далі по тексту ПКУ), а операції позивача не є операціями із реалізації пального в розумінні підпункту 14.1.212 пункту 14.1. статті 14 ПКУ, а також, що, як наслідок, позивач не є розпорядником акцизного складу і не був зобов`язаний здійснювати реєстрацію приміщення як акцизного складу, в тому числі враховуючи, що резервуари є невід`ємною частиною технологічного обладнання та ліній з виробництва і не можуть використовуватись як окремі ємності для зберігання пального. Також позивач зазначає, що в наказі не зазначено інформації про підстави проведення перевірки, а також про те, що ним не отримано належним чином оформлених направлень перевіряючих на проведення перевірки, а саму фактичну перевірку проведено лише на підставі наданих документів та за минулий час, а також без з`ясування технічних особливостей функціонування резервуарів дизельного палива, які є частиною технологічного обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла. Окрім того, позивач посилається на те, що в Акті перевірки та податковому повідомленні-рішенні №227/33000703 відсутні посилання на первинні та інші документи, які підтверджують дані щодо «вартості реалізованого пального», які використовувались відповідачем в якості бази для нарахування штрафу, а також, що податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам ПКУ і винесені органом, який не є контролюючим органом у розумінні статті 41 ПКУ.

Позивач вважає, що такі податкові повідомлення-рішення відповідача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити повністю.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, а також подав додаткові пояснення та клопотання про залучення документів. На обґрунтування заперечення зазначив, що контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення правомірно, оскільки після отримання обсягів пального, що перевищують 1000 кубічних метрів (1 000 0000 літрів) у межах календарного року, позивач вважався розпорядником акцизного складу та зобов`язаний був зареєструвати акцизний склад, чим порушено підпункт 230.1.2 пункту 230 статті 230 ПКУ. Також представник відповідача зазначив, що отримане пальне позивачем використано для власного споживання на суму 23 646 127,52 грн. без реєстрації платником акцизного податку у порядку, передбаченому ПКУ, чим порушено підпункт 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПКУ. Також представник відповідача зазначив, що податкові повідомлення-рішення винесені з дотриманням норм чинного законодавства. Зважаючи на це, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 30.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи ухвалено провести за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання відбудеться 30 січня 2023 року о 15:00 год. в залі судових засідань Рівненського окружного адміністративного суду.

Від представника позивача надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 30.12.2022 забезпечено участь представника позивача у судових засіданнях у справі, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua).

Від представника відповідача надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 03.01.2023 забезпечено участь представника відповідача у судових засіданнях у справі, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua).

Технічна фіксація судових засідань здійснювалась за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство "Вераллія Україна", зареєстроване в якості юридичної особи 17.12.2001, види діяльності за КВЕД: 23.13 Виробництво порожнистого скла (основний), 46.44 Оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення, 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах, 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах, 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами.

Для здійснення діяльності із виробництва та переробки склотари для напоїв та харчових продуктів позивач використовує технологічне обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла, які обладнані системою подачі резервного палива скловарних печей, зокрема системами подачі резервного палива скловарних печей, які поставлені (встановлені) компаніями-виробниками TECHGLASS (Польща) та Ніколаус Сорг ГмбХ & Ко КГ (NIKOLAUS SORG GmbH& Co KG), що підтверджується Листом №MBR/0529/2022/11 від 29.11.2022 та Листом від 16.11.2022 року.

Такі системи подачі резервного палива обладнані ємностями дизельного палива (Ємність Р-75, номер основного засобу 10, інвентарний номер 21031, Ємність Р-75, номер основного засобу 11, інвентарний номер 21030), які є невід`ємною інтегрованою частиною технологічної системи забезпечення печей резервним паливом (дизелем), що підтверджується наведеними вище листами компаній виробників, планом-схемою компоновки обладнання резервуарного парку (1998 рік), схемою резервуарного парку після технічного переоснащення у 2019 році; схемою подачі дизельного палива на печі (станція компанії Techglass), схемами паливоподачі дизельного палива - «Система паливоподачі дизельного палива до печей №2 та №3 на території ПрАТ «Вераллія Україна» по вул. Промислова, 1 в с. Зоря, Рівненський район, Рівненська область», докладним планом території з експлікацією будівель та споруд, на якому відображена система паливоподачі дизельного палива до печей №2 та №3 на території ПрАТ «Вераллія Україна» по вул. Промислова, 1 в с. Зоря, Рівненський район, Рівненська область, робочим проектом та технічною документацією щодо технічного переоснащення одиниць та вузлів технологічного устаткування резервуарів для зберігання дизельного пального системи резервного палива скловарних печей ПрАТ «Вераллія Україна» за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Зоря, вул. Промислова, 1.

Вказані ємності дизельного пального є частиною системи подачі саме резервного палива, яка є невід`ємною частиною технологічного обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла, і такі ємності призначені для забезпечення резервної роботи скловарних печей і не використовуються та не можуть використовуватись як відокремлені резервуари для зберігання пального, а також обладнані таким чином, що після заповнення не дають можливості перекачки пального в інші ємності чи іншим споживачам, що підтверджується зазначеними вище документами, а також службовою запискою технічного директора ПрАТ «Вераллія Україна» від 01.12.2022 за результатами проведення огляду ємностей дизельного палива та трубопроводів подачі дизельного палива до печей на предмет можливості перекачки дизельного пального в інші ємності чи іншим споживачам палива на виконання наказу Генерального директора позивача від 21.11.2022 року №44.1.

На підставі зазначеного та підтверджуючих документів судом встановлено, що у позивача відсутні відокремлені ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального, а зазначені ємності є невід`ємною частиною технологічного обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла, які не можуть використовуватись у якості відокремлених резервуарів дизельного палива.

Виходячи із пояснень позивача, в основному робота технологічного обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла забезпечувалась та забезпечується за рахунок газопостачання, водночас, у зв`язку із ситуацією перед війною, в тому числі виходячи із очікувань ймовірних перебоїв із газопостачанням та ускладненням ситуації на ринку пального, позивач для цілей забезпечення певної автономності та можливості безперебійної роботи технологічного обладнання та ліній із виробництва порожнистого скла у 2022 році забезпечував роботу системи подачі резервного палива скловарних печей.

Позивачем було укладено договори поставки, із Дочірнім підприємством «Авіком Рівне» договір поставки №125 від 22.12.2021 та із ТОВ «СОІЛ ЕНЕРДЖИ» від 07.02.2022, за якими позивачем було придбано дизельне пальне з 01.01.2022 по 17.08.2022 у загальному обсязі 1 978 500 літрів, що встановлено відповідачем на підставі видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та інших документів, які надавались позивачем на запит відповідача від 09.08.2022 без реєстраційного номеру. Як вбачається із прибуткових ордерів № від 04.01.2022, № від 04.01.2022, № від 04.01.2022, № від 10.01.2022, № від 10.01.2022, № від 10.01.2022, № від 06.01.2022, № від 11.01.2022, №271622772 від 12.01.2022, № від 14.01.2022, № від 17.01.2022, № від 14.01.2022, № від 17.01.2022, № від 18.01.2022, № від 19.01.2022, № від 20.01.2022, № від 21.01.2022, № від 24.01.2022, № від 24.01.2022, № від 24.01.2022, № від 24.01.2022, № від 24.01.2022, № від 25.01.2022, № від 26.01.2022, № від 27.01.2022, № від 28.01.2022, № від 28.01.2022, № від 01.02.2022, № від 01.02.2022, № від 01.02.2022, № від 01.02.2022, № від 01.02.2022, № від 02.02.2022, № від 03.02.2022, № від 07.02.2022, № від 07.02.2022, № від 07.02.2022, № від 04.02.2022, № від 04.02.2022, № від 08.02.2022, № від 16.02.2022, № від 18.01.2022, № від 21.02.2022, № ід 21.02.2022, № від 23.02.2022, № від 23.02.2022, № від 25.02.2022, № від 25.02.2022, № від 26.02.2022, № від 10.02.2022, № від 10.02.2022, № від 09.02.2022, № від 11.02.2022, № від 11.02.2022, № від 14.02.2022, № від 14.02.2022, № від 14.02.2022, № від 15.02.2022, № від 15.02.2022, № від 16.02.2022, № від 17.02.2022, № від 21.02.2022, № від 21.02.2022, № від 18.02.2022, № від 22.02.2022. Таке пальне оприбутковано як «диз. паливо для печей». Як вбачається із пояснень позивача та виходячи із технічної документації та технічного директора ПрАТ «Вераллія Україна» пальне, відвантажується постачальниками пального безпосередньо у резервуари дизельного пального, які є невід`ємною частиною технологічного обладнання і не можуть використовуватись як окремі ємності для зберігання пального, та обладнані так, що після заповнення не дають можливості перекачки пального в інші ємності чи іншим споживачам.

За даними актів № від 11.01.2022, № від 05.01.2022, № від 06.01.2022, № від 06.01.2022, № від 10.01.2022, № від 11.01.2022, № від 13.01.2022, № від 17.01.2022, № від 19.01.2022, № від 21.01.2022, № від 26.01.2022, № від 25.01.2022, № від 24.01.2022, № від 31.01.2022, № від 27.01.2022, № від 28.01.2022, № від 01.02.2022, № від 01.02.2022, № від 03.02.2022, № від 02.02.2022, № від 07.02.2022, № від 08.02.2022, № від 09.02.2022, № від 08.02.2022, № від 10.02.2022, № від 13.02.2022, № від 14.02.2022, № від 15.02.2022, № від 16.02.2022, № від 17.02.2022, № від 21.02.2022, № від 20.02.2022, № від 22.02.2022, № від 24.02.2022 пальне було списано позивачем у зв`язку із використанням у виробничих цілях, як дизельне паливо для печей. Факт використання позивачем диз. палива як палива для печей відповідачем не заперечується.

На підставі Наказу від 01.08.2022 року №71 «Про проведення фактичної перевірки позивача (далі по тексту наказ про проведення перевірки), із посиланням на п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, ст. 81, п. 82.3 ст. 82 ПКУ призначено перевірку на підставі доповідної записки відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту від 01.08.2022 року №63/33-00-07-03 (далі по тексту доповідна записка) фактичну перевірку діяльності позивача з 01.01.2020 року по дату закінчення перевірки, починаючи з 09.08.2022 року тривалістю 10 діб.

Судом встановлено, що у наказі про проведення перевірки не зазначено інформації про наявність або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального. Відповідна інформація відсутня інформація і в доповідній записці. Також направлення на проведення перевірки №94/33-00-07-03 від 09.08.2022, №93/33-00-07-03 від 09.08.2022, що були вручені позивачу містять неправильне найменування позивача, зокрема організаційно-правову форму «ТОВ». Відповідні порушення зазначались позивачем письмово посадовим особам відповідача під час перевірки, що підтверджується документом «Перелік порушень вимог Податкового кодексу України щодо порядку та підстав проведення фактичної перевірки згідно з Наказом Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 01.08.2022 №71, що були озвучені з боку ПрАТ «Вераллія Україна» на адресу посадових осіб Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків ( ОСОБА_1 , Олег Гілета) під час вручення цього наказу».

За результатами перевірки складено Акт перевірки №132/33-00-07-03-РРО/22555135 від 18.08.2022 (далі по тексту акт перевірки), у якому відповідач встановив порушення позивачем:

1) п.п. 230.1.2 (б) п. 230 ст. 230 ПКУ, в частині відсутності реєстрації акцизного складу у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, у зв`язку з чим відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.09.2022 №226/33000703 та застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 1 000 000, 00 грн.

2) п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212, в частині здійснення позивачем операцій з реалізації без реєстрації платником акцизного податку у порядку, передбаченому ПКУ, на підставі чого відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.09.2022 №227/33000703 та застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 23 646 127, 52 грн.

На підставі п. 86.7. ст. 87 ПКУ позивачем було подано Заперечення від 30.08.2022 року Вих. №275 до Акту перевірки, в якому зазначено про те, що позивач не здійснював операції із реалізації пального, не підпадає під перелік платників акцизного податку та відповідно не є розпорядником акцизного складу і не було зобов`язане здійснювати реєстрацію приміщення як акцизного складу, а також, що в діяльності позивача не виникає підстав для нарахування та сплати акцизного податку.

За результатами розгляду заперечень відповідачем направлено Лист №1979/6/33-00-07-03 від 12.09.2022 року «Про розгляд заперечення», яким внесено технічні виправлення щодо деяких дат, зазначених у акті перевірки, а висновки акта перевірки залишено без змін.

Позивач також звертався до Державної податкової служби України із скаргою від 06.10.2022 року №300 на податкові повідомлення-рішення, в якій звертав увагу серед іншого на те, що у позивача відсутні відокремлені ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального, а описані в акті резервуари є невід`ємною частиною технологічного обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла, які не можуть використовуватись у якості відокремлених резервуарів дизельного палива, а також на те, що податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам ПКУ, в тому числі щодо того, що в податковому повідомленні-рішенні 19.09.2022 №227/33000703 відсутні посилання на первинні та інші документи, які підтверджують дані щодо вартості реалізованого пального, які використовувались відповідачем в якості бази для нарахування штрафу на підставі п. 117.3 ст. 117 ПКУ.

Рішенням Державної податкової служби України від 20.10.2022 №12927/6/99-00-06-03-02-06 продовжено строк розгляду скарги до 05.12.2022.

21.11.2022 відбувся відкритий розгляд скарги із залученням позивача та представника Ради бізнес-омбудсмена, за результатами розгляду було погоджено, що позивач надасть додаткові документи, які підтверджують технічні особливості функціонування резервуарів дизельного палива, які є частиною технологічного обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла, що підтверджується Листом Ради бізнес-омбудсмена №487 від 25.11.2022 та Доповненням №347 від 01.12.2022 до скарги позивача.

В межах строку розгляду скарги позивачем було подано Доповнення №347 від 01.12.2022 до скарги, за яким надано документи, зокрема план-схему компоновки обладнання резервуарного парку (1998 рік), схему резервуарного парку після технічного переоснащення у 2019 році; схему подачі дизельного палива на печі (станція компанії Techglass), схеми паливоподачі дизельного палива - «Система паливоподачі дизельного палива до печей №2 та №3 на території ПрАТ «Вераллія Україна» по вул. Промислова, 1 в с. Зоря, Рівненський район, Рівненська область», докладний план території з експлікацією будівель та споруд, на якому відображена система паливоподачі дизельного палива до печей №2 та №3 на території ПрАТ «Вераллія Україна» по вул. Промислова, 1 в с. Зоря, Рівненський район, Рівненська область, робочий проектом та технічною документацією щодо технічного переоснащення одиниць та вузлів технологічного устаткування резервуарів для зберігання дизельного пального системи резервного палива скловарних печей ПрАТ «Вераллія Україна» за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Зоря, вул. Промислова, 1, службову записку технічного директора ПрАТ «Вераллія Україна» від 01.12.2022 за результатами проведення огляду ємностей дизельного палива та трубопроводів подачі дизельного палива до печей на предмет можливості перекачки дизельного пального в інші ємності чи іншим споживачам палива на виконання наказу Генерального директора позивача від 21.11.2022 року №44.1, листа від компанії TECHGLASS (Польща) №MBR/0529/2022/11 від 29.11.2022, які свідчать про те, що резервуари є невід`ємною частиною технологічного обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла і не можуть використовуватись як окремі ємності для зберігання пального, що виключає визнання таких резервуарів акцизним складом.

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 02.12.2022 року №15851/6/99-00-06-03-02-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін, із зазначенням про ненадання документів, які б підтверджували технічні особливості функціонування резервуарів дизельного палива, як невід`ємної частини технологічного обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла і які не можуть використовуватися в якості відокремлених резервуарів для зберігання дизельного палива.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПКУ визначається, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.2. статті 80 ПКУ Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема із підстави визначеною підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПКУ.

У підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПКУ зазначено, що у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до приписів пункту 81.2 статті 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Суд зазначає, що нормами ПК України чітко встановлені умови та порядок проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути підставою для висновку про законність такої перевірки.

Судом було встановлено, що у наказі про проведення перевірки не зазначено інформації про наявність або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального. Відповідна інформація відсутня інформація і в доповідній записці. Також направлення на проведення перевірки №94/33-00-07-03 від 09.08.2022, №93/33-00-07-03 від 09.08.2022, що були вручені позивачу містять неправильне найменування позивача, зокрема організаційно-правову форму «ТОВ».

Під час проведення фактичної перевірки не досліджувались обставини технічних особливостей функціонування резервуарів дизельного палива, які є частиною технологічного обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла. Натомість висновки фактичної перевірки здійснені лише на підставі документів, які були надані позивачем на запити про надання документів від 09.08.2022 та від 17.08.2022 №2 за податкові періоди 2020-2022 років.

Суд зазначає, що перевірка за минулий період часу та виключно на підставі документів, носить характер документальної перевірки, а тому такі дії, не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки. Також суд зауважує, що документальна перевірка із відповідних питань, за законом проводитися не могла, адже станом на момент проведення перевірки відповідно до ПКУ такі перевірки не могли бути розпочаті з огляду на положення підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПКУ.

Вказані обставини свідчать про порушення відповідачем порядку призначення та проведення перевірки, встановленого у ПКУ.

Податковим повідомленням-рішенням від 19.09.2022 №227/33000703 до позивача застосований штраф на підставі підпункту 117.3. статті 117 ПКУ.

Відповідно до підпункту 117.3 статті 117 ПКУ здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, -тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

Тобто, базою для нарахування штрафу за підпунктом 117.3. статті 117 ПКУ є вартість реалізованого пального.

У акті перевірки не зазначено інформації про операції з реалізації пального, їх вартість та документи, які підтверджують здійснення позивачем операцій з реалізації пального.

В ході судового розгляду судом було запропоновано відповідачу надати докази щодо здійснення позивачем операцій із реалізації пального та розрахунку їх вартості, виходячи із якої відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення 19.09.2022 №227/33000703, проте, доказів, які підтверджують розраховану відповідачем вартість із реалізації пального та факти здійснення позивачем операцій із реалізації пального відповідачем до суду не надано.

У відповідності до пункту 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727, зазначено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів. Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.

Підпункт 1 пункту 2 розділу ІІІ цього Порядку №727 передбачає, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з первинними документами, бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; зазначити інформацію щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документи та інформацію, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформацію щодо наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що обтяжують або звільняють від фінансової відповідальності платника податків; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Таким чином, відповідачем не викладено та не підтверджено у відповідності до вимог законодавства порушення, у зв`язку із яким ним було прийнято податкове повідомлення-рішення 19.09.2022 №227/33000703.

Щодо суті виявлених порушень, то суд зазначає наступне.

У висновках акта перевірки у пункті 3.1. зазначається про те, що відповідачем встановлено порушення позивачем підпункту 212.3.4. пункту 212.3 статті 212 ПКУ. На підставі таких висновків відповідачем винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.09.2022 №227/33000703.

Для з`ясування наявності порушення позивачем підпункту 212.3.4. пункту 212.3 статті 212 ПКУ необхідно визначити чи підпадає позивач під вичерпний перелік платників акцизного податку.

Пункт 212.1. статті 212 ПКУ визначає, що платниками податку є:

212.1.1. Особа, постійне представництво, які виробляють підакцизні товари (продукцію) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини.

212.1.2. Особа - суб`єкт господарювання, постійне представництво, які ввозять підакцизні товари (продукцію) на митну територію України.

212.1.3. Фізична особа - резидент або нерезидент, яка ввозить підакцизні товари (продукцію) на митну територію України в обсягах, що підлягають оподаткуванню, відповідно до митного законодавства.

212.1.4. Особа, яка реалізує конфісковані підакцизні товари (продукцію), підакцизні товари (продукцію), визнані безхазяйними, підакцизні товари (продукцію), за якими не звернувся власник до кінця строку зберігання, та підакцизні товари (продукцію), що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходять у власність держави, якщо ці товари (продукція) підлягають реалізації (продажу) в установленому законодавством порядку.

212.1.5. Особа, яка реалізує або передає у володіння, користування чи розпорядження підакцизні товари (продукцію), що були ввезені на митну територію України із звільненням від оподаткування до закінчення строку, визначеного законом відповідно до пункту 213.3 статті 213 цього Кодексу.

212.1.6. Особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, що передбачають звільнення від оподаткування, у разі порушення таких вимог.

212.1.7. Особа, на яку покладається виконання умов щодо цільового використання підакцизних товарів (продукції), на які встановлено ставку податку 0 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту, 0 євро за 1000 кг нафтопродуктів у разі порушення таких умов.

212.1.8. Особа, на яку при здійсненні операцій з підакцизними товарами (продукцією), які не підлягають оподаткуванню або звільняються від оподаткування, покладається виконання умов щодо цільового використання підакцизних товарів (продукції) в разі порушення таких умов.

212.1.11. Особа - суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів (крім тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах).

212.1.13. Виробники електричної енергії, які мають ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії і продають її на ринку електричної енергії.

212.1.14. Особа - власник ввезеного на митну територію України вантажного транспортного засобу, що переобладнується у легковий автомобіль, з якого справляється акцизний податок.

212.1.15. Особа (у тому числі юридична особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без створення юридичної особи), постійне представництво, які реалізують пальне або спирт етиловий.

212.1.16. Особа - суб`єкт господарювання, постійне представництво, які використовують товари (продукцію), коди яких згідно з УКТ ЗЕД не зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (крім газу природного у газоподібному стані за кодом 2711 21 00 00 згідно з УКТ ЗЕД), як пальне для заправлення транспортних засобів, обладнання або пристроїв з двигунами внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення, з двигунами внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням, з двигунами внутрішнього згоряння з кривошипно-шатунним механізмом.

212.1.17. Особа - виробник та/або імпортер тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, яка здійснює їх реалізацію для цілей оподаткування акцизним податком з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за ставкою, визначеною підпунктом 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

212.2. Замовники, за дорученням яких виробляються підакцизні товари (продукція) з давальницької сировини, сплачують податок виробнику.

Як свідчать обставини справи, позивач не підпадає під вичерпний перелік платників акцизного податку, передбаченого пунктом 212.1 статті 212 ПКУ.

Підпункт 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПКУ встановлює порядок реєстрації платників акцизного податку та не визначає переліку платників акцизного податку.

Суд зазначає, що у відповідності до пункту 212.1 статті 212 ПКУ позивач не підлягає обов`язковій реєстрації як платник акцизного податку, а отже не допускав порушення підпункт 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПКУ, яким встановлено порядок реєстрації платників акцизного податку.

Суд також враховує, що у діяльності позивача не виникає передбачених ПКУ підстав для нарахування та сплати акцизного податку, зокрема у діяльності позивача не виникає об`єкту оподаткування акцизним податком, як він визначений у статті 213 ПКУ, та бази оподаткування акцизним податком, як вона визначена у статті 214 ПКУ. Також в рамках розгляду справи позивачем зазначено, що жодних донарахувань податкових зобов`язань за акцизним податком позивачу не здійснювалось, що відповідачем не заперечувалось.

Підставою для притягнення до відповідальності згідно з пунктом 117.3 статті 117 ПКУ є здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Для цілей розділу VI ПКУ поняття реалізації пального спеціально визначене у ПКУ.

У відповідності до підпункту 14.1.212. пункту 14.1 статті 14 ПКУ реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Разом з тим, доказів, які підтверджують розраховану відповідачем вартість із реалізації пального та факти здійснення позивачем операцій із реалізації пального відповідачем суду не надано. Отже, покликання представника відповідача на правомірність застосовування відповідачем штрафної санкції за здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку є безпідставними не підлягають врахуванню.

Підпункт 14.1.212. пункту 14.1 статті 14 ПКУ встановлює, що не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України: у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками; при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач використовував пальне виключно для потреб власного споживання, зокрема для забезпечення опалення печей. Відповідні обставини не заперечуються відповідачем.

Суд зазначає, що операції позивача не вважаються реалізацією пального для цілей розділу VI ПКУ та підпадають під виняток, встановлений 14.1.212. пункту 14.1 статті 14 ПКУ, а висновки акта перевірки про порушення позивачем підпункту 212.3.4. пункту 212.3 статті 212 ПКУ та висновки відповідача про наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності за пунктом 117.3. статті 117 ПКУ є непідтвердженими документально та безпідставними, внаслідок чого податкове повідомлення-рішення 19.09.2022 №227/33000703 є неправомірним.

У висновках акта перевірки у пункті 3.1. зазначається про те, що відповідачем встановлено порушення пункту 230.1.2 (б) статті 230 ПКУ. На підставі акта перевірки та висновку за результатами розгляду заперечень відповідачем було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.09.2022 №226/33000703.

Відповідно до пункту 230.1.2 (б) статті 230 ПКУ платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Підпункт 14.1.224. пункту 14.1 статті 14 ПКУ зазначає, що розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Таким чином, розпорядником акцизного складу у відповідності до підпункту 14.1.224. пункту 14.1 статті 14 ПКУ може суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Суд зазначає, що позивач не є платником акцизного податку, а отже не є розпорядником акцизного складу у відповідності до відповідності до підпункту 14.1.224. пункту 14.1 статті 14 ПКУ та не був зобов`язаний здійснювати реєстрацію приміщення як акцизного складу у відповідності до пункту 230.1.2 (б) статті 230 ПКУ, оскільки такі вимоги ПКУ встановлені для платників акцизного податку-розпорядників акцизних складів.

Відповідно до підпункту 14.1.6 пункту 14 статті 14 ПКУ акцизний склад - це: а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Як встановлено судом, господарська діяльність позивача полягає у виробництві та переробці склотари для напоїв та харчових продуктів, господарської діяльності із вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального, позивач не здійснював.

Отже, оскільки позивач не є платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та не здійснює вказаної у підпункті 14.1.6 пункту 14 статті 14 ПКУ діяльності, ємності дизельного палива (Ємність Р-75, номер основного засобу 10, інвентарний номер 21031, Ємність Р-75, номер основного засобу 11, інвентарний номер 21030) не є акцизним складом у розумінні підпункту 14.1.6 пункту 14 статті 14 ПКУ. На такі обставини зверталась увага і Радою бізнес-омбудсмена у Листі Вих. №487 від 25.11.2022 року під час розгляду скарги позивача.

Отже, покликання представника відповідача, що після отримання обсягів пального, що перевищують 1000 кубічних метрів (1 000 0000 літрів) у межах календарного року, позивач вважався розпорядником акцизного складу та зобов`язаний був зареєструвати акцизний склад є безпідставними, оскільки виникнення статусу розпорядника акцизного складу та обов`язку зареєструвати акцизний склад залежить не тільки від перевищення обсягів отримання пального, але й від відповідності позивача вичерпному переліку платників акцизного податку, визначенню розпорядника акцизного складу, здійснення позивачем визначених видів діяльності, а також інших умов, визначених за ПКУ.

Суд також зазначає, що відповідачем не були враховані під час перевірки обставини щодо технічних особливостей функціонування резервуарів дизельного палива, які є частиною технологічного обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла, та з технічної точки зору не можуть використовуватись у якості відокремлених резервуарів дизельного палива. Відповідні обставини встановлені, в тому числі, постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 22.12.2022 року у справі №569/15651/22 про адміністративне правопорушення ВП Лв №001452 №3 від 13.10.2022 року стосовно головного бухгалтера позивача (постанова набрала законної сили 02.01.2023). У вказаному судовому рішенні зазначено: «Так, при здійсненні фактичної перевірки контролюючим органом не надано належної оцінки тому факту, що технологічні паливні баки (ємності) обладнані так, що після заповнення не дають можливості перекачки пального в інші ємності чи іншим споживачам. Вибірковий та необ`єктивний підхід при встановленні обставин порушення вимог законодавства мало наслідком невірні висновки контролюючого органу за результатами проведення перевірки. Товариство використовує пальне у єдиному технологічному процесі для випуску продукції, а резервуар-паливний бак для дизельного пального є невід`ємною технологічною частиною склопечей та служить виключно для можливості роботи склопечей та не може розглядатися як самостійний чи незалежний агрегат від робочого процесу, тому такий резервуар-паливний бак у розумінні п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 Кодексу не є акцизним складом та відповідно не потребує реєстрації, тому підприємство не є розпорядником акцизних складів.»

Згідно з абзацом 9 підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПКУ не є акцизним складом паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої. На законодавчому рівні не визначено поняття «паливний бак». Разом з тим, вікіпедія дає визначення цьому поняттю як ємності, як правило великих розмірів, яка призначена для зберігання різного роду палив.

Листами компаній-виробників TECHGLASS (Польща) та Ніколаус Сорг ГмбХ & Ко КГ (NIKOLAUS SORG GmbH& Co KG) №MBR/0529/2022/11 від 29.11.2022 та від 16.11.2022 року підтверджується, що технологічне обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла обладнане системою подачі резервного палива скловарних печей, зокрема системами подачі резервного палива скловарних печей, які містять ємності дизельного палива.

З аналізу ч.1 ст.187 та ч.1 ст.188 Цивільного кодексу України, вбачається, що складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. Якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ).

Суд зазначає, що ємності дизельного палива (Ємність Р-75, номер основного засобу 10, інвентарний номер 21031, Ємність Р-75, номер основного засобу 11, інвентарний номер 21030) є невід`ємною інтегрованою частиною технологічної системи забезпечення печей резервним паливом (дизелем), що підтверджується наведеними вище листами компаній виробників, планом-схемою компоновки обладнання резервуарного парку (1998 рік), схемою резервуарного парку після технічного переоснащення у 2019 році; схемою подачі дизельного палива на печі (станція компанії Techglass), схемами паливоподачі дизельного палива - «Система паливоподачі дизельного палива до печей №2 та №3 на території ПрАТ «Вераллія Україна» по вул. Промислова, 1 в с. Зоря, Рівненський район, Рівненська область», докладним планом території з експлікацією будівель та споруд, на якому відображена система паливоподачі дизельного палива до печей №2 та №3 на території ПрАТ «Вераллія Україна» по вул. Промислова, 1 в с. Зоря, Рівненський район, Рівненська область, робочим проектом та технічною документацією щодо технічного переоснащення одиниць та вузлів технологічного устаткування резервуарів для зберігання дизельного пального системи резервного палива скловарних печей ПрАТ «Вераллія Україна» за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Зоря, вул. Промислова, 1.

Також суд враховує, що ємності дизельного пального є частиною системи подачі саме резервного палива, яка є невід`ємною частиною технологічного обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла, і такі ємності призначені для забезпечення резервної роботи скловарних печей і не використовуються та не можуть використовуватись як відокремлені резервуари для зберігання пального, а також обладнані таким чином, що після заповнення не дають можливості перекачки пального в інші ємності чи іншим споживачам, що підтверджується зазначеними вище документами, а також службовою запискою технічного директора ПрАТ «Вераллія Україна» від 01.12.2022 за результатами проведення огляду ємностей дизельного палива та трубопроводів подачі дизельного палива до печей на предмет можливості перекачки дизельного пального в інші ємності чи іншим споживачам палива на виконання наказу Генерального директора позивача від 21.11.2022 року №44.1.

Отже, наведені ємності є невід`ємною частиною технологічного обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла і служать виключно для забезпечення резервної роботи скловарних печей, не можуть розглядатись як відокремлені резервуари для зберігання пального, а тому у розумінні підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПКУ не є акцизним складом та відповідно не потребують реєстрації.

По суті зберігання пального в ємності передбачає приймання, схоронність із збереженням його властивостей, якостей та ознак (об`єму) протягом певного часу, тоді як зберігання пального у паливному баку забезпечує функціонування технологічного обладнання, яке працює на такому пальному.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що у позивача відсутні відокремлені ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального, а описані в акті резервуари є невід`ємною частиною технологічного обладнання печей та ліній з виробництва порожнистого скла, які не можуть використовуватись у якості відокремлених резервуарів дизельного палива і обладнані таким чином, що після заповнення не дають можливості перекачки пального в інші ємності чи іншим споживачам. Те, що відповідні обставини виключають визнання ємностей акцизним складом прослідковуються також із тексту Рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 02.12.2022 року №15851/6/99-00-06-03-02-06.

Таким чином, висновки акта перевірки про наявність у позивача ємностей, які підлягали реєстрації як акцизні склади, документально та законодавчо не підтверджуються.

Пункт 128-1.2 статті 128-1 ПКУ передбачає відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 1 000 000 грн за нереєстрацію платником податку акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 128-1 ПКУ, необхідне надання контролюючим органом доказів зберігання суб`єктом господарювання пального, наявності акцизного складу тощо та обов`язку реєстрації в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового за умови існування обов`язку у позивача у здійсненні відповідної реєстрації.

Суд зазначає, що таких доказів контролюючим органом надано не було, а отже податкове повідомлення-рішення від 19.09.2022 №226/33000703 було винесено за відсутності передбачених ПКУ підстав.

В силу положень частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тобто, застосування санкцій повинно передбачати їх диференціацію залежно від важкості скоєного порушення, розміру та характеру завданої шкоди, ступеня вини правопорушника та інших суттєвих обставин. Аналогічне розкриття змісту індивідуального характеру відповідальності надав Конституційний Суд України в Рішенні від 02.11.2004 року №15-рп/2004.

Відповідно до статті 1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Як зазначено у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Справа "J. B. проти Швейцарії» від 3 травня 2001 року (п./п. 48, 49): «48. Суд також вважає, і сторони погодилися з цим, що від самого початку і в перебігу проваджень податкові органи могли б накласти на заявника штраф на підставі вчинення кримінального правопорушення у формі ухиляння від сплати податків. Згідно з умовами угоди, досягнутої 28 листопада 1996 року, на заявника справді був накладений штраф у розмірі 21625 швейцарських франків 95 сантимів. Проте ця санкція не мала на меті матеріальної компенсації; навпаки, вона мала значною мірою каральний та стримуючий характер. 49. На думку Суду, незалежно від інших цілей провадження, оскільки воно уможливлювало накладення на заявника такого штрафу, у світлі практики Суду воно було рівнозначним встановленню обґрунтованості кримінального обвинувачення».

Рішення Європейського суду з прав людини згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Пункт 8 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у справах про оскарження рішень, дій суб`єктів владних повноважень адміністративними судами з`ясовується, чи прийняті (вчинені) рішення пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Тому суд також враховує, що в діяльності позивача не виникають підстави для нарахування та сплати акцизного податку, а тому відсутність реєстрації платником акцизного податку та відсутність реєстрації акцизного складу не призводить до негативних наслідків щодо ненадходження відповідного податку до бюджету. За таких умов застосування до позивача штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням від 19.09.2022 №226/33000703 у розмірі 1 000 000 грн та за податковим повідомленням-рішенням від 19.09.2022 №227/33000703 у розмірі 23 646 127,52 грн., суперечить вимогам чинного законодавства.

Дослідивши обставини справи та проаналізувавши наведене правове регулювання спірних правовідносин, суд приходить до переконання про те, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення винесено неправомірно, за відсутності правових та фактичних підстав, не у порядку встановленому законом, а тому наявні підстави для їх скасування, а відтак і підстави для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позивач у Позовній заяві зробив заяву про подання доказів на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 (п`яти) днів після ухвалення судом рішення за результатами розгляду позовної заяви у даній справі. Відповідно, питання відшкодування витрат на правничу допомогу вирішуватиметься судом окремо у разі надходження заяви про подання доказів на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 19.09.2022 №226/33000703 та від 19.09.2022 №227/33000703.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 24810,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Вераллія Україна" (вул. Промислова, 1,с. Зоря,Рівненський район, Рівненська область,35314, ЄДРПОУ/РНОКПП 22555135)

Відповідач - Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул.Стрийська,35,м.Львів,79028, ЄДРПОУ/РНОКПП 44045187)

Повний текст рішення складений 06 березня 2023 року

Суддя Олег ГРЕСЬКО