Справа № 300/587/23
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2023-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
"03" березня 2023 р. Справа № 300/587/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шумей М.В. розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання до вчинення дій
В С Т А Н О В И В:
Адвокат Подоляк М.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 12.11.2022 та щодо не звільнення ОСОБА_1 за підпунктом "г" пункту 4 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану;
- зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 за підпунктом "г" пункту 4 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу", як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв"язку з перебуванням на утриманні 3 (трьох) дітей до 18 років.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
20.02.2023 адвокат позивача подала до суду заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову від 20.02.2023 у справі № 300/587/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання до вчинення дій.
24.02.2023 адвокат Подоляк М.В. в інтересах ОСОБА_1 подала до суду клопотання про забезпечення адміністративного позову.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову від 24.02.2023 у справі № 300/587/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання до вчинення дій.
02.03.2023 адвокат Поляк М.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення адміністративного позову, в якому просить заборонити військовій частині НОМЕР_1 в особі її посадових осіб направляти ОСОБА_1 до зони ведення активних бойових дій до набрання рішенням в даній справі законної сили.
На обґрунтування вказаної заяви зазначає наступне.
11.05.2005 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено шлюб. Від вказаного шлюбу у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2018 року у справі № 351/1782/18 шлюб між ними розірвано.

25.02.2019 у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народився син - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , копія якого знаходиться в матеріалах справи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 батько ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

13 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 , та ОСОБА_5 знову укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 та копією свідоцтва про зміну імені, які знаходяться в матеріалах справи.

Після укладання шлюбу позивач взяв на виховання та утримання сина дружини - ОСОБА_7 .

Таким чином, на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а тому він має право па звільнення із військової служби у зв`язку із наявністю у позивача на утриманні трьох дітей до 18 років.

Відповідно до абзацу 13 підпункту "Г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Тобто позивач у силу закону має право на звільнення з військової служби з огляду на перебування у нього на триманні трьох дітей.

А тому 12.11.2022 року він подав рапорт на ім`я командира 29 запасної роти управління Військової частини НОМЕР_1 про звільнення на підставі підпункту "Г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у зв`язку із перебуванням на його утриманні трьох і більше дітей.

Вказаний рапорт по тепершній час не розглянутий відповідачем.

Окрім того, відповідно до постанови ВЛК ОКНП "ЧОКЛ" від 31 січня 2023 року ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, що підтверджується копією постанови ВЛК ОКНП "ЧОКЛ" від 31 січня 2023 року.

На вказаній підставі позивачу було видано відпускний квиток про надання відпустки з 02.02.2023 року по 02.03.2023 року, що підтверджується копією відпускного квитка №822 від 01 лютого 2023 року. Згідно якого, позивача зобов`язано з`явитись до ВЧ НОМЕР_1 до 08:00 03 березня 2023 року для продовження несення військової служби.

Тобто станом на сьогодні існує ризик у передчасному відправленні позивача до зони ведення активних бойових дій.

Зважаючи на викладене у своїй сукупності, з метою недопущення передчасного відправлення відповідачем ОСОБА_1 , у якого наявна підстава для звільнення з військової служби, а саме перебування на утриманні трьох неповнолітніх дітей, до зони ведення активних бойових дій, існує необхідність вжиття заходів забезпечення поданого позову. При цьому невжиття наразі таких може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду з позовом.

На підставі викладеного, адвокат Поляк М.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення адміністративного позову шляхом накладення заборони ВЧ НОМЕР_1 в особі її посадових осіб вчиняти дії щодо переміщення ОСОБА_1 до зони ведення активних бойових дій до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи приписи ст. 154 КАС України суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву та перевіривши матеріали адміністративного позову, суд вважає, що у задоволенні заявленої представником позивача заяви про забезпечення адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Частиною 1, 2 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).

Відповідно до положення ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Крім того, суд наголошує, що підстави щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.

Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 19.06.2018 у справі 826/9263/17.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, що рапорт на ім`я командира 29 запасної роти управління Військової частини НОМЕР_1 про звільнення ОСОБА_1 на підставі підпункту "Г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у зв`язку із перебуванням на його утриманні трьох і більше дітей - по тепершній час не розглянутий відповідачем. Також згідно відпускного квитка №822 від 01 лютого 2023 року про надання відпустки з 02.02.2023 року по 02.03.2023 року - позивача зобов`язано з`явитись до ВЧ НОМЕР_1 до 08:00 03 березня 2023 року для продовження несення військової служби.

Представник позивача зазначає, що станом на сьогодні існує ризик у передчасному відправленні позивача до зони ведення активних бойових дій.

Однак, суд вважає, що позивачем обрано невірний спосіб забезпечення адміністративного позову у спірних правовідносинах, оскільки позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у Збройних Силах України відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а тому суд позбавлений можливості забороняти Військовій частині НОМЕР_1 вчиняти дії, пов`язані з виконанням військовослужбовцем військових завдань.

Крім того, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що Військова частина НОМЕР_1 має намір направити його на виконання військових завдань до вирішення питання щодо його звільнення з військової служби на підставі підпункту "Г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із перебуванням на його утриманні трьох і більше дітей.

Водночас суд зазначає, що на стадії розгляду клопотання про забезпечення позову суд не може надавати оцінку предмету спору, тобто не розгляду відповідачем рапорту від 12.11.2022 на ім`я командира 29 запасної роти управління Військової частини НОМЕР_1 про звільнення на підставі підпункту "Г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у зв`язку із перебуванням на його утриманні трьох і більше дітей.

Також суд звертає увагу, що наявність очевидних ознак протиправності рішень, дій чи бездіяльності відповідача може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності під час розгляду адміністративної справи по суті.

При цьому, суд звертає увагу, що заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви та докази, з яких можливо встановити порушення прав, свобод та інтересів позивача, а також, що захист прав, свобод та інтересів заявника буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Таким чином, у ході розгляду заяви про забезпечення позову судом не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника до прийняття у відповідній справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 150, 154, 248, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви про забезпечення позову від 02.003.2023 у справі № 300/587/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання до вчинення дій - відмовити.

Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Шумей М.В.