Справа № 1340/4394/18
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4394/18
У Х В А Л А

з питань повороту виконання судового рішення

28 лютого 2023 року

11 год. 40 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Сенчука Л. Ю., представника позивача Хоп`яка В. З., представника заявника Холявки І. Я., розглянув у відкритому судовому засіданні заяву відповідача-1 про поворот виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 в частині стягнення судових витрат у вигляді судового збору в адміністративній справі № 1340/4394/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» до Головного управління ДПС у Львівській області, Управління державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівської області про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість -

УСТАНОВИВ:

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 1340/4394/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» (далі - позивач, ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія») до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач-1), Управління державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівської області (далі - відповідач-2) про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019, позов задоволено повністю: стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1027327,00 грн за лютий 2011 року, 3962,00 грн за квітень 2014 року, 12876,00 грн за травень 2014 року, 32698,00 грн за червень 2014 року та 33940,00 грн за липень 2014 року.

Постановою Верховного Суду від 03.12.2020 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» про стягнення з Державного бюджету України сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1027327,00 грн за лютий 2011 року та у розмірі 33940,00 грн за липень 2014 року скасовано; у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» про стягнення з Державного бюджету України сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1027327,00 грн за лютий 2011 року та у розмірі 33940,00 грн за липень 2014 року відмовлено; в іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 залишено без змін.

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду від відповідача-1 надійшла заява про поворот виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 в частині стягнення судових витрат у вигляді судового збору в адміністративній справі № 1340/4394/18, у якій просить задовольнити заяву про поворот виконання рішення та стягнути з ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» кошти у розмірі 15919,01 грн на користь Головного управління ДПС у Львівській області на рахунок UA 0183123 Держказначейська служба України, м. Київ. В обґрунтування такої зазначив, що постановою Верховного Суду від 03.12.2020 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» про стягнення з Державного бюджету України сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1027327,00 грн за лютий 2011 року та у розмірі 33940,00 грн за липень 2014 року скасовано; у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» про стягнення з Державного бюджету України сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1027327,00 грн за лютий 2011 року та у розмірі 33940,00 грн за липень 2014 року відмовлено; в іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 залишено без змін. При цьому, ГУ ДКС України у Львівській області повідомлено відповідача-1 про те, що 19.12.2019 за КПКВ 3507010, КЕКВ 2800 з рахунку 9080 Головного управління ДФС у Львівській області забезпечено перерахування коштів, а саме: меморіальним ордером № 513 від 18.12.2019 відповідно до виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 № 1340/4394/18 судових витрат у вигляді судового збору на користь ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» у сумі 16662,05 грн. Стверджує, що скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та задовольняючи позовні вимог ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» у меншому розмірі, Верховним Судом не розглядалось питання про поворот виконання судового рішення у частині стягнення з ГУ ДФС у Львівській області судових витрат у вигляді судового збору. Відтак звернувся до суду із заявою в порядку ст. 380 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У судовому засіданні представник заявника подану заяву про поворот про виконання рішення суду в частині стягнення судових витрат у вигляді судового збору підтримав, просив таку задовольнити. Зазначив, що до суду апеляційної та касаційної інстанції із заявою про зміну розподілу судових витрат відповідно до п. 6 ст. 139 КАС України відповідач-1 не звертався.

Представник позивача у судовому засіданні при вирішенні поданої заяви поклався на розсуд суду.

При вирішенні заяви про поворот виконання судового рішення, суд керується таким.

Відповідно до статті 380 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019, позов задоволено повністю: стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1027327,00 грн за лютий 2011 року, 3962,00 грн за квітень 2014 року, 12876,00 грн за травень 2014 року, 32698,00 грн за червень 2014 року та 33940,00 грн за липень 2014 року.

Повідомленням № 07.3-11/7643 від 20.12.2019 Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області повідомлено відповідача-1 про те, що 19.12.2019 за КПКВ 3507010, КЕКВ 2800 з рахунку 9080 Головного управління ДФС у Львівській області забезпечено перерахування коштів, а саме: меморіальним ордером № 513 від 18.12.2019 відповідно до виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 № 1340/4394/18 судових витрат у вигляді судового збору на користь ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія» у сумі 16662,05 грн.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 03.12.2020 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» про стягнення з Державного бюджету України сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1027327,00 грн за лютий 2011 року та у розмірі 33940,00 грн за липень 2014 року скасовано; у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» про стягнення з Державного бюджету України сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1027327,00 грн за лютий 2011 року та у розмірі 33940,00 грн за липень 2014 року відмовлено; в іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 залишено без змін.

Відповідач-1 вважає, що у зв`язку з прийняттям вказаної постанови Верховного Суду, наявні підстави для повороту виконання рішення суду від 25.06.2019 в частині стягнення судового збору.

З цього приводу суд звертає увагу, що поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 380 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони (ч. 4 ст. 380 КАС України).

Відповідно до ч. 7 ст. 380 КАС України якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З системного аналізу ст. 380 КАС України можна дійти висновку, що під час вирішення питання про поворот виконання судового рішення суд має право здійснити такий поворот лише в межах заявлених позовних вимог, за яким відбулось стягнення, тобто в межах стягнутих сум.

Суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).

Таким чином, подання заяви, що розглядається, стосується стягнення з відповідача-1 судових витрат.

При цьому, суд звертає увагу на положення ч. 6 ст. 139 КАС України, відповідно до якої якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Отже, питання перегляду розподілу судових витрат, які є предметом розгляду цієї заяви, повинно бути вирішене Верховним Судом в силу положень ч. 6 ст. 139 КАС України.

Відтак, з вищенаведеного суд дійшов висновку, про те, що поворот виконання судового рішення відповідно до приписів ст. 380 КАС України допускається виключно щодо стягнутих сум, які були предметом позовних вимог. У свою чергу, питання перегляду розподілу судових витрат належить до компетенції суду, який скасовує судове рішення суду нижчої інстанції.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви про поворот виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 248, 256, 293-295, 380, КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви відповідача-1 про поворот виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 в частині стягнення судових витрат у вигляді судового збору в адміністративній справі № 1340/4394/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» до Головного управління ДПС у Львівській області, Управління державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівської області про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість відмовити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.03.2023.

Суддя Р.П. Качур