Справа № 500/62/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/62/23

22 лютого 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, оформлене протоколом від 04.02.2019, про призначення ОСОБА_1 з 09.01.2019р. пенсії за посадою «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці»;

- скасувати Протокол від 04.02.2019 Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про призначення ОСОБА_1 з 09.01.2019р. пенсії за посадою «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області поновити з 09.01.2019р. виплату ОСОБА_1 пенсії за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої він був звільнений у 2004 році;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати та виплатити (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 пенсію з 01.02.2019 в розмірі 74% грошового забезпечення за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу з 09.12.2004 була призначена і виплачувалася пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Позивач звернувся до відповідача 07.11.2022р. з заявою, у якій просив, зокрема: скасувати Протокол від 04.02.2019р. ГУ ПФУ у Тернопільській області про призначення йому з 09.01.2019 пенсії за вислугу років в розмірі 70% грошового забезпечення за посадою «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці»; поновити з 09.01.2019р. виплату пенсії за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої він був звільнений у 2004 році; перерахувати пенсію з 01.02.2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії - збільшення вислуги років) в розмірі 74% грошового забезпечення за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності».

Натомість, у відповіді на заяву позивача у листі від 18.11.2022 №3814-3971/П-02/8-1900/22 зазначено, що у ГУ ПФУ в Тернопільській області відсутні правові підстави для перерахунку його пенсії.

Позивач вважає, що зазначені дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області є протиправними, що і стало причиною звернення до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 10.01.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 07.02.2023 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 22.02.2023 о 09:45 год.

22.02.2023, через відділ документального забезпечення суду, надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого слідує, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що дійсно, з 09.12.2004 позивачу призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за посадою начальника 8 відділення - заступника начальника штабу управління. Вислуга років позивача складала 23 роки. Відповідно пенсія позивача була встановлена у розмірі 59 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Проте, відповідач вказує, що питання щодо підготовки і подання документів на призначення пенсії належить до компетенції уповноважених структурних підрозділів силових міністерств та відомств.

Так, 29.01.2019 Тернопільським обласним військовим комісаріатом, на підставі заяви позивача від 29.01.2019, направлено на нашу адресу документи для перепризначення пенсії позивача у зв`язку із повторним звільненням зі Збройних Сил України 08.01.2019 з посади командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці.

Таким чином, з 09.01.2019 проведено обчислення пенсії з грошового забезпечення із урахуванням відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням із Збройних Сил України з посади командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці в розмірі 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Отже, прийняття актів Кабінету Міністрів України, внесення до них змін, відновлення їх дії тощо, відноситься до виключної компетенції Уряду та не може здійснюватися судом.

На підставі вище викладеного, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Так, з 09.12.2004 року була призначена і виплачувалася пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (надалі - Закон № 2262-ХІІ).

З березня 2015 року позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації, а з березня 2016 року по 08.01.2019 проходив військову службу за контрактом, при цьому виплата пенсії не припинялася.

В січні 2019 року, він надав через Тернопільський обласний військовий комісаріат до ГУ ПФУ в Тернопільській області, заяву про перерахунок пенсії з урахуванням додаткової вислуги років під час мобілізації та служби за контрактом, що передбачено ч.3 ст.2 Закону № 2262- ХІІ.

29.01.2019 року Тернопільський обласний військовий комісаріат надіслав, а ГУ ПФУ в Тернопільській області 30.01.2019р. отримало документи для перерахунку пенсії за вислугу років.

На підставі заяви позивача ГУ ПФУ в Тернопільській області, повинно було здійснити з 01.02.2019 року (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенси - збільшення вислуги років) перерахунок його пенсії, у розмірі 74% грошового забезпечення за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності». Про перерахунок пенсії, зокрема її розмір та складові грошового забезпечення, з якого проведено перерахунок, відповідач ОСОБА_1 у встановлений спосіб не повідомив. Виходячи з принципу «належного урядування», що державні органи загалом, і органи ПФУ, зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, він вважаючи себе соціально захищеним державою, не міг припустити думок щодо порушення його прав, гарантованих Конституцією та законами України.

Натомість, при ознайомленні з матеріалами особистої пенсійної справи в листопаді 2022 року позивачу стало відомо, що ГУ ПФУ в Тернопільській області 04.02.2019 призначило йому пенсію за посадою «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці», яка є нижчою по відношенню до посади «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої він був звільнений у 2004 році. Крім того, встановило розмір його пенсії 70% від грошового забезпечення (вислуга років 28).

Не погодившись із усними поясненнями ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо вищезазначеного перепризначення пенсії 04.02.2019, позивач звернувся до відповідача 07.11.2022р. з заявою, у якій просив, зокрема :

- скасувати Протокол від 04.02.2019р. ГУ ПФУ у Тернопільській області про призначення йому з 09.01.2019 пенсії за вислугу років в розмірі 70% грошового забезпечення за посадою «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці»;

- поновити з 09.01.2019 виплату йому пенсії за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої він був звільнений у 2004 році;

- перерахувати мені пенсію з 01.02.2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії - збільшення вислуги років) в розмірі 74% грошового забезпечення за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності».

Натомість, у відповіді на заяву позивача у листі від 18.11.2022 №3814-3971/П-02/8-1900/22 зазначено, що у ГУ ПФУ в Тернопільській області відсутні правові підстави для перерахунку його пенсії.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся із даним позовом в суд.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до частини третьої статті 2 Закону № 2262-XII пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

В абзаці одинадцятому статті 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з абзацом п`ятим статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

У відповідності до частини першої статті 4 Закону № 2232-ХІІ, Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Отже, за змістом наведених норм, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

Так, 17.03.2014 виконуючим обов`язки Президента України видано Указ Про часткову мобілізацію № 303/2014, який затверджено Законом України Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 17.03.2014 № 1126-VІІ. Згідно пункту 8 цього Указу, він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України.

Закон України від 17.03.2014 № 1126-VІІ «Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію» набрав чинності з дня його опублікування, а саме - 18.03.2014.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Указу мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Таким чином, з 18.03.2014 в Україні, відповідно до абзацу одинадцятого статті 1 Закону України «Про оборону України» та абзацу четвертого статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» , настав особливий період.

Висновки суду щодо дії особливого періоду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, якої Верховний Суд дотримується і наразі та викладено в чисельних постановах, наприклад, в постановах від 23.09.2020 у справі № 810/4097/16 та від 19.11.2019 у справі № 812/452/17.

З урахуванням вказаного суд приходить до висновку, що відповідно до Закону №2262-ХІІ мені з 09.12.2004 року була призначена і виплачувалася пенсія за вислугу 23 років служби у розмірі 59% від суми грошового забезпечення за посадою начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності.

Згідно Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 позивач 16.03.2015 був мобілізованим та зарахованим до списків особового складу Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату, в подальшому проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , з березня 2016 року проходив службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_3 ) на посаді «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці», брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні територіальної цілісності України. Згідно посвідчення серії НОМЕР_4 від 26.10.2016 він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 08.01.2019 року №4 позивача, військовослужбовця за контрактом, помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці, відповідно до підпункту «б» (за станом здоров`я) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнено з військової служби у запас.

Кількість повних років вислуги на пенсію - 28 років, зазначена в поданні від 29.01.201 року №10198 Тернопільського ОВК до ГУ ПФУ в Тернопільській області про призначення (перерахунку) пенсії, з урахуванням попереднього Розрахунку №1086 вислуги років на пенсію, проведеним 07.08.2018 і підтверджується Протоколом від 04.02.2019р. ГУ ПФУ у Тернопільській області про призначення ОСОБА_1 з 09.01.2019 пенсії за посадою «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці».

Частиною 3 статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення мені пенсії), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. При цьому частиною другою цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Враховуючи вищезазначене та 28 повних років вислуги, розмір пенсії позивача повинен складати 74% грошового забезпечення (50% за 20 повних років плюс 3% за кожний повний рік вислуги понад 20 років).

Відповідно до статті 51 Закону №2262-ХІІ, Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

29.01.2019 року, позивач надав через Тернопільський об`єднаний обласний військовий комісаріат до ГУ ПФУ в Тернопільській області, заяву про перерахунок пенсії, з урахуванням додаткової вислуги років під час служби по мобілізації та за контрактом, що передбачено ч.3 ст.2 Закону № 2262-ХІІ.

На підставі заяви позивача до ГУ ПФУ в Тернопільській області, повинно було здійснити з 01.02.2019 року перерахунок його пенсії, у розмірі 74% грошового забезпечення за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності».

Натомість, відповідач 04.02.2019 року призначив йому пенсію за посадою «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці», яка є нижчою по відношенню до посади «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої він був звільнений у 2004 році. Крім того, відповідач призначив пенсію позивачу у розмірі 70% від грошового забезпечення (вислуга років 28).

Оцінюючи правомірність дій пенсійного органу, зауважую, що положення статті 13 Закону №2262-ХІІ не стосується перерахунку вже призначених пенсій, адже процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, яка змін не зазнавала, а також нормами постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 та від 21 лютого 2018 року №103, тому застосування у спірному випадку органом пенсійного фонду статті 13 цього Закону №2262-ХІІ, яка регулює призначення пенсій, є протиправним.

При перерахунку пенсій відповідним категоріям військовослужбовців повинна застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2019 року, ухваленій у зразковій справі №240/5401/18 (Пз/9901/58/18).

Суд звертає увагу, що згідно зі статтею 2 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. За положеннями цієї статті, збільшення вислуги років у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, є підставою для обрахунку нового розміру пенсії, який не може бути меншим від того, який особа отримувало до такого призначення.

З огляду на викладене, суд вважає, що Головному управлінню ПФУ у Тернопільській області необхідно було здійснити перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку із зміною вислуги років, а не призначати нову пенсію.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.04.2021 у справі №380/1770/20.

Відтак, рішення ГУ ПФ України в Тернопільській області, оформлене протоколом від 04.02.2019, щодо призначення з 09.01.2022р. пенсії позивачу за посадою «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці» у розмірі 70% від грошового забезпечення, є протиправним та таким що підлягає скасуванню. Адже, 29.01.2019 року, ОСОБА_1 надавав до ГУ ПФУ в Тернопільській області заяву не про призначення, а про перерахунок пенсії з урахуванням додаткової вислуги років під час служби за контрактом. Таким чином, ГУ ПФУ в Тернопільській області, повинно було здійснити перерахунок його пенсії, а не нове призначення пенсії з 09.01.2019 року.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, пунктами 1, 2 якої встановлено перерахувати з 01.01.2018 пенсії, призначені згідно із Законом № 2262- XII до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови №704.

На виконання вищезазначеного постанови №103 Тернопільський ОВК виготовив та направив до ГУ ПФУ в Тернопільській області довідку про розмір грошового забезпечення від 15.03.2018р. для перерахунку пенсії позивача, в якій вказано за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», зокрема: посадовий оклад - 6200,00 грн, що відповідає 32-му тарифного розряду, зазначеному у Постанові №704. І з 01.01.2018 ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснило вказаний перерахунок його пенсії із таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням та процентна надбавка за вислугу років.

Але, внаслідок незаконних дій відповідача - призначення нової пенсії з 09.01.2019 за посадою «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці», що відповідає 25-му тарифного розряду, зазначеному у Постанові №704, розмір його посадового окладу зменшився до 5220,00 грн, що підтверджується змістом Протоколу від 04.02.2019р. Крім того, перепризначенням пенсії з 09.01.2019, відповідач позбавив його правових підстав на перерахунок пенсії з 01.04.2019р. із урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, премії, які розраховуються у % від посадового окладу). Таким чином, позивач - особа, яка добровільно встала на захист незалежності та суверенітету України, збільшивши вислугу з 23 до 28 років, зараз отримую пенсію в розмірі меншому, ніж отримував би без перерахунку з 09.01.2019, оформленого Протоколом від 04.02.2019 ГУ ПФУ у Тернопільській області.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, оформлене протоколом від 04.02.2019, про призначення (перепризначення) позивачу з 09.01.2019 пенсії за вислугу років згідно Закону №2262 за посадою «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці» та про необхідність поновлення прав позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області поновити позивачу з 09.01.2019 виплату пенсії за вислугу років згідно Закону №2262 за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої був звільнений у 2004 році та шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату поновленої пенсії позивача відповідно до частини третьої статті 2 Закону №2262 на підставі заяви про її перерахунок від 07.11.2022, з урахуванням виплачених сум.

Щодо позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати та виплатити позивачу (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсію з 01.02.2019 в розмірі 74% грошового забезпечення за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», то в цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити оскільки відповідач ще не здійснив поновлення та перерахунок пенсії позивача на виконання цього рішення суду, а тому підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені - відсутні.

Суд наголошує, що судовому захисту підлягають виключно порушені права та інтереси позивача, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, а тому такі позовні вимоги не підлягають задоволенню, як такі, що заявлені передчасно.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій, а також докази надані позивачами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, оформлене протоколом від 04.02.2019, про призначення ОСОБА_1 з 09.01.2019 пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 за посадою «помічника командира бригади - начальника служби охорони державної таємниці».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області поновити ОСОБА_1 з 09.01.2019 виплату пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», з якої він був звільнений у 2004 році.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату поновленої пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262 на підставі заяви про її перерахунок від 07.11.2022, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перерахувати та виплатити (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсію з 01.02.2019 в розмірі 74% грошового забезпечення за посадою «начальника 8 відділення - заступника начальника штабу зі спеціального зв`язку і режиму секретності», - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.