Справа № 160/17328/22
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 року по вищезазначеній справі було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №33/24/С-7969 від 12.08.2022 року, наданою Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення;

- зобов`язано Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та провести виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №33/24/С-7969 від 12.08.2022 року, наданою Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, та враховуючи раніше виплачені суми;

- у задоволенні решти позовної заяви відмовлено;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 496,20 грн.

До суду 22.02.2023 року від позивача надійшла заява, в якій він просить винести додаткове судове рішення по даній справі щодо розподілу витрат пов`язаних з отриманням правової допомоги у розмірі 7 500 грн. Дана заява мотивована тим, що вирішуючи справу по суті позовних вимог, не було вирішено питання щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

Судом встановлено, що з метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з адвокатом Солодовник С.О. договір №16/22 про надання правової допомоги від 07.06.2022 року.

Вказаним договором сторони погодили фіксований розмір вартості послуг наданих адвокатом, що становить - 7 500 грн. Також позивачем надано до суду дублікат чека від 31.10.2022 року відповідно до якого за номером квитанції 2860-5590-9800-0439 ним сплачено адвокату 7 537,69 грн. Призначення платежу: оплата за договором про надання правової допомоги №16/22 від 07.06.2022 року.

Так, норми статті 134 КАС України регулюють питання, пов`язані з витратами сторін на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 05.06.2018 р. у справі №904/8308/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 р. у справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як зазначено вище, в спірному випадку, позивачем укладено договір №16/22 від 07.06.2022 р. про надання правової допомоги з адвокатом Солодовником С.О.

Пунктом 4.1 вказаного договору визначено, що розмір винагороди адвоката є фіксованим та складає 7 500 грн., тобто не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

До матеріалів справи долучено квитанцію №2860-5590-9800-0439 від 31.10.2022 р., якою підтверджено факт оплати позивачем послуг адвоката Солодовника С.О. на суму 7537,69 грн..

Аналіз наведених вище норм статті 134 КАС України в їх сукупності дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Суд вважає, що посилання в договорі №16/22 від 07.06.2022 р. на фіксований розрахунок гонорару та незалежність його від обсягу та витраченого адвокатом часу, порушує вимоги ст.134 КАС України, відповідно до яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

В даному випадку, докази, які б підтверджували фактичне надання адвокатом послуг в межах вказаного договору, який передбачає не тільки надання послуг з представництва в суді і правничої допомоги, пов`язаної зі справою, а і інші види правової допомоги клієнту, позивачем не подані, в матеріалах справи відсутні. Сам по собі договір таким доказом не є, оскільки свідчить лише про певну домовленість між клієнтом та адвокатом та узгодження послуг, які належить надати відповідно до укладеного договору, а не їх фактичне надання.

Посилання представника позивача на наявність в матеріалах справи певних процесуальних документів, із складенням яких він пов`язує факт отримання позивачем послуг адвоката та понесені ним витрати, суд не приймає в якості доказів на підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості. Так як це не звільняє сторону (позивача) від необхідності подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, з метою відшкодування понесених витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Суд не наділений повноваженнями самостійно визначати наявні в матеріалах справи процесуальні документи як докази надання адвокатом правничої допомоги у справі.

Неподання певного документу із описом фактично наданої правової допомоги, пов`язаної з розглядом цієї справи №160/17328/22, у контексті правил ч.4 ст.134 КАС України унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу та розподіл судових витрат.

Таким чином, суд вважає, що витрати у розмірі 7 500 грн. заявлені позивачем до відшкодування безпідставно, тому вимоги про стягнення цієї суми на користь позивача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.132-139, 252 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення по адміністративній справі №160/17328/22 щодо витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма