Справа № 300/4962/22
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2023 р. справа № 300/4962/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зобов`язання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) 06.12.2022 звернувся до суду з позовом до Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (надалі, також - відповідач, Коломийський відділ ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)), в якому просить: зобов`язати Коломийський відділ ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести зміни до актового запису про шлюб № 88 від 19.11.1979 складеного виконавчим комітетом Кучугурської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, де виправити національність нареченого до і після реєстрації шлюбу з "росіянин" на " ОСОБА_2 ".

Позовні вимоги мотивовані тим, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо зміни в актовому записі про шлюб, в якому національність ОСОБА_3 значиться "росіянин". Водночас, стаття 1 Закону України "Про національні меншини в Україні" дає право громадянам України вільно обирати та відновлювати національність. Враховуючи, що батько позивача ОСОБА_3 (національність "болгарин"), мама ОСОБА_4 (національність "росіянка"), то ОСОБА_1 в праві вибирати приналежність до національності одного з батьків. Однак, відповідач, протиправно відмовив позивачу внести зміни до актового запису про шлюб з національності "росіянин" на "болгарин", що порушує його право на вільне обрання та відновлення своєї національності. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що не правильне зазначення національності в актовому записі позбавляє позивача в повній мірі реалізувати свої цивільні права та обов`язки, створює перешкоди у захисті охоронюваних законом інтересів. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 позовну заяву залишено без руху з підстав невідповідності позовної заяви вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу, з дня отримання копії цієї ухвали, десятиденний строк для усунення її недоліків.

Позивачем у зазначений строк недоліки позовної заяви усунуто.

У зв`язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.01.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

13.01.2023 на адресу суду надійшли заперечення щодо позовної заяви від 06.01.2023 № 55/25.12.4-01/12, в яких відповідач зазначає таке. 21 вересня 2022 року до Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) звернувся громадянин ОСОБА_1 по питанню внесення змін до актового запису про шлюб №88 від 19.11.1979, складеного виконавчим комітетом Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області на ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а саме виправити національність нареченого з росіянин на болгарин. Заявником було надано свідоцтво про народження НОМЕР_1 , виданого міськрадою м. Алзамай, Іркутської області, Російської Федерації на ОСОБА_1 , в якому національність його відсутня, національність батька значиться болгарин, національність матері - росіянка. Відповідно до пункту 2.7 Правилвнесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 14.01.2011№ 55/18793 (зі змінами), до матеріалів справи додаються повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому. Однак, витребувати копію актового запису про народження заявника немає можливості, оскільки згідно Постанови Верховної Ради України № 289д9/1-2022/51554 від 22.02.2022 розірвано дипломатичні відносини з Російської Федерацією, що встановлені відповідно до Протоколу "Про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією", підписаного 14.02.1991 у м. Мінську. Зі слів заявника, батьки його реєструвати шлюб на території Російської Федерації, точні дані не вказані та не надані ним документи, які б підтверджували такий факт. До матеріалів справи про внесення змін долучено повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 4 від 22.09.2022 щодо актового запису про шлюб заявника № 88 від 19.11.1979, складеного виконавчим комітетом Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області на ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в якому національність нареченого значиться росіянин, а також долучено повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 9 від 23.09.2022 року щодо актового запису про розірвання шлюбу заявника № 31 від 23.10.2018, складеного Коломийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , в якому значиться громадянство його Україна, оскільки в зразках актових записів цивільною стану, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010, графа "національність" не передбачена. Документів, які б підтверджували приналежність ОСОБА_1 до національності "болгарин" - немає. Проти позовної заяви заперечує, при вирішенні справи по сутіпокладається на думку суду.

Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 24.06.1958, народився ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Алзамай, Іркутської області, РРФСР, батьками зазначені ОСОБА_3 (батько), національність - болгарин, та ОСОБА_4 (мати), національність - росіянка (а. с. 9, 10).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, реєстрацією актового запису про шлюб від 12.08.2010 № 2 внесено відомості про актовий запис № 88 від 19.11.1979 виконавчого комітету Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, де відомості про чоловіка: ОСОБА_1 , національність - росіянин (а. с. 21).

ОСОБА_1 звернулася до Коломийського відділу ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою щодо внесення змін в актовому записі про шлюб № 88 від 19.11.1979, складеного виконавчим комітетом Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області на ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в якій просить виправити національність нареченого з "росіянин" на "болгарин" (а. с. 11-12).

Висновком про внесення змін до актового запису цивільного стану від 23.09.2022 Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції позивачу відмовлено у виправленні в актовому записі про шлюб, оскільки немає документів, які б підтверджували національність ОСОБА_1 - болгарин (а. с. 11).

Не погоджуючись із такою відмовою суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до статті 3 Конституції України кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Статтею 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" від 25.06.1992 №2494-XII (надалі - Закон України "Про національні меншини в Україні") визначено, що до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про національні меншини в Україні" відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов`язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Згідно зі статтею 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Відповідно до приписів частини другої статті 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

За змістом статей 11, 18 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Будь-яке пряме чи непряме обмеження прав і свобод громадян за національною ознакою забороняється й карається законом.

Статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин" від 09 грудня 1997 року №703/97-ВР передбачено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Суд зазначає, що чинне законодавство України не містить визначення поняття "національність".

В загальновідомому мовному вжитку "національність" це приналежність особи до нації, держави або народу. Іншими словами під національністю розуміють приналежність людини до певної національної, етнічної групи, що включає спільність мови, історії, культури і традицій.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що у позивача є потреба в офіційному підтвердженні в офіційному документі, виданому органом державної влади України, своєї належності до національності "болгарин", яка визначається в залежності від національності батьків.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Алзамай, Іркутської області, РРФСР, згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , батьком позивача зазначено ОСОБА_3 (національність - болгарин), а мати - мати - ОСОБА_4 (національність - росіянка) (а. с. 9, 10).

З огляду на викладене, суд зазначає, що за наявними у справі матеріалами, належність позивача - ОСОБА_1 до національності "болгарин" підтверджується присутніми у справі копіями документів, що свідчать про родинні зв`язки.

З огляду на зазначене, посилання позивача на те, що за національністю він - болгарин є обґрунтованими.

Позивач звернувся до адміністративного суду у зв`язку із тим, що має намір встановити свою національність по лінії батька, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами, а саме свідоцтвом про народження.

Також, суд зазначає, що матеріали адміністративної справи не містять інших відомостей про національність батька позивача, проте це не виключає тверджень позивача про його національність як "болгарина".

Чинне законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи в інші документи відомостей про національність.

Проте, відсутність нормативно-правових актів, які встановлюють порядок зміни відомостей про національність в актових записах, не може бути підставою для відмови у позові, оскільки саме Держава повинна забезпечити видання таких нормативно-правових актів. Більш того, таке право позивача прямо гарантоване статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні".

Статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Крім того, глава 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) регулює особисті немайнові права, що забезпечують соціальне буття фізичної особи.

Згідно з статтею 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність та збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства

Статтею 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин" № 703/97-ВР від 09.12.1997, визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відтак позивач має право ідентифікувати свою національність по лінії батька, і в тому числі в актовому записі № 88 від 19.11.1979 про одруження, складеному виконавчим комітетом Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, а саме: змінити національність нареченого з "росіянин" на "болгарин", оскільки його рідний батько за національністю "болгарин", що підтверджено наданими письмовими доказами.

Слід зауважити, що в межах цієї справи суд не встановлює факту належності позивача до певної національності, а підтверджує наявність у позивача підстав для реалізації права вільного вибору національності одного з батьків, що потребує внесення змін до актового запису № 88 від 19.11.1979.

Також, слід зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 16.05.2013 у справі "Гарнага проти України" (№20390/07) наголошено на необхідності дотримання державою справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому.

Тобто, при обмеженні права позивача приймати рішення щодо визначення власної національної приналежності, державним органом не було надано жодного обґрунтування, що є недопустимим.

При цьому, зміни до актового запису про шлюб позивача в частині національності жодним чином не впливають ані на інтереси держави, ані на інтереси суспільства в цілому.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану регулює Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI (далі - Закон №2398-VI).

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону №2398-VI, встановлено, що Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Частиною 1 статті 6 Закону №2398-VI передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Частиною 1-3 статті 9 цього Закону передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація, що міститься в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №2398-VI про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво.

Згідно частини 1 статті 19 Закону №2398-VI, повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його поновлення здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представництвами і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону №2398-VI, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Частинами 3 та 4 статті 22 Закону №2398-VI передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Як вбачається з наведених положень Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", внесення змін здійснюється за відповідною заявою, органом державної реєстрації актів цивільного стану до актового запису цивільного стану, тобто до документу органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Частиною 5 статті 9 Закону № 2398-VI установлено, що правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджено наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 за № 55/18793 (далі - Правила №96/5).

Відповідно до пункту 1.1. Правил 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Пунктом 1.5 Правил 96/5 передбачено, що заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на яких заявники за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у них, проставляють власні підписи. Заяви іноземців, які постійно проживають в Україні, про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, складених органами державної реєстрації України, розглядаються відділом державної реєстрації актів цивільного стану на загальних підставах.

Згідно з пунктом 2.1 Правил 96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

З аналізу наведених правових норм слідує, що законодавцем визначено право особи на звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану, складеного органом державної реєстрації актів цивільного стану України.

Відповідно до пункту 2.12 Правил 96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Перелік підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану визначений пунктом 2.13. Правил 96/5.

Згідно з підпункту 2.13.3 пункту 2.13 Правил № 96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану районного, районного в місті, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонного управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України.

Підпунктом 2.13.12 пункту 2.13 Правил № 96/5 встановлено, що внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

Пунктом 2.15 № 96/5 Правил передбачено випадки, коли складається висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема, відповідно до підпункту 2.15.9 цього пункту висновок складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Згідно із пунктом 2.6 розділу ІІ Правил № 96/5 разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні, інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Відтак, системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що орган державної реєстрації актів цивільного стану зобов`язаний прийняти заяву про внесення змін до актового запису цивільного стану, розглянути її у спосіб та в порядку, визначеному законодавством, та за результатами такого розгляду скласти письмовий висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із відповідною заявою для вирішення питання по суті.

При цьому суд звертає увагу, що розглянувши, вищенаведену заяву позивача, відповідачем складено висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану, яким відмовлено у виправленні в актовому записі про шлюб заявника № 88 від 19.11.1979, складеному виконавчим комітетом Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області на ОСОБА_1 та ОСОБА_5 національності нареченого з "росіянин" на "болгарин", з підстав, що немає документів, які б підтверджували національність ОСОБА_1 - болгарин (а. с. 11-12).

Відповідно до пункту 2.13 Правил №96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: 2.13.2 - постанова адміністративного суду.

Згідно з пунктом 2.16.7 Правил №96/5 на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що зміни до актового запису цивільного стану можуть бути внесені, зокрема, на підставі рішення суду про внесення змін в актовий запис цивільного стану, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

Суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Рисовський проти України (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) суд визнав незаконне та непропорційне втручання у права заявника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип належного урядування покладає на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.

Суд також приймає до уваги, що рішенням Європейського суду з прав людини справа "Гарнага проти України" (Заява №20390/07) від 16.05.2013, в аналогічній справі щодо права особи на зміну по-батькові, порядок якого також не був передбачений діючим законодавством, визнано порушення Україною статті 8 Конвенції, оскільки державними органами не було надано жодного обґрунтування позбавлення заявниці її права приймати рішення з цього важливого аспекту її приватного та сімейного життя, і таке обґрунтування не було встановлено жодним іншим способом. Оскільки державні органи не забезпечили балансу відповідних інтересів, про які йдеться, вони не виконали своє позитивне зобов`язання щодо забезпечення права заявниці на повагу до її приватного життя.

Частиною 4 статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Крім того, відповідно до положень статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" актові записи цивільного стану, складені на паперових носіях, формуються в книги державної реєстрації актів цивільного стану, що зберігаються в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану протягом установленого законодавством строку.

Підсумовуючи наведене, суд вважає за необхідне застосувати частину 2 статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову Коломийського відділу ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) викладену у висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану від 23.09.2022 щодо внесення змін до актового запису про шлюб № 88 від 19.11.1979, складеного виконавчим комітетом Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, із зазначенням у графі національність нареченого "болгарин" замість "росіянин".

Щодо покликання відповідача на те, що немає документів, які б підтверджували його національність, суд відхиляє, оскільки батько позивача ОСОБА_3 за походженням є болгарином, та й, не вказано яких саме - ні у висновку, ні у запереченнях щодо позовної заяви.

Відтак, суд вважає, що у відповідача були достатні підстави внести відповідні зміни до актового запису цивільного стану, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, як наслідок, їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), викладену у висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану від 23.09.2022 щодо внесення змін до актового запису про шлюб № 88 від 19.11.1979, складеного виконавчим комітетом Кучугурської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, із виправленням у графі національність нареченого до і після реєстрації шлюбу з "росіянин" на "болгарин".

Зобов`язати Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (, вул. Міцкевича, 2, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200) внести зміни до актового запису про шлюб № 88 від 19.11.1979, складеного виконавчим комітетом Кучугурської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, де виправити національність нареченого ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до і після реєстрації шлюбу з "росіянин" на "болгарин".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (, вул. Міцкевича, 2, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений ним судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Віжповідачу рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

відповідач - Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (, вул. Міцкевича, 2, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200).

Суддя Главач І.А.