Справа № 640/13419/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2023-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу державного підприємства Завод "Арсенал" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у м.Києві до державного підприємства Завод "Арсенал" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у м. Києві (далі - позивач, ГУ ДФС у м. Києві) звернулось до Державного підприємства Завод «Арсенал» (далі - відповідач, ДП Завод «Арсенал»), в якому просить стягнути кошти з платника податків ДП Завод «Арсенал» з рахунків, відкритих у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу 13 129 054,74 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2022 року позов було задоволено частково. Стягнуто кошти Державного підприємства Завод «Арсенал» () з рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 13 019 194,22 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що позивачем подано позов поза межами вказаних 1095 днів, відповідач вважається вільним від такого грошового зобов`язання (нарахованої пені), а спір щодо її стягнення не підлягає розгляду в судовому порядку.

Також, апелянт зауважує, що позивач нарахував штраф за несвоєчасне погашення боргу, який є погашеним, відповідно до ними ж прийнятого рішення ще у 2015 році.

Крім того, апелянт вказує на позбавлення його права на оскарження нарахування податкового боргу у розмірі 13129054,74 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ДП Завод «Арсенал» () зареєстроване Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві 15.10.1997 та взяте на податковий облік в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві як платник податків з 14.08.1992. Засновником підприємства є Державне Космічне Агентство України, яка виконує функції власника щодо управління підприємством.

Відповідно до довідки про заборгованість станом на 12.06.2019 за відповідачем рахується податковий борг за період з 11.05.2019 по 30.05.2019 з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 265 287,39 грн. (несплата пені) та по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 12 753 906,83 грн. (несплата податкових зобов`язань, визначених платником самостійно та несплата пені).

Заборгованість виникла у зв`язку з несвоєчасною сплатою податкової заборгованості минулих років, в інтегрованій картці відповідача відповідно до п.п.129.1.1 п. 129.1 ст.129 Податкового кодексу України нараховувалась пеня.

Позивачем відповідно до вимог статті 59 Податкового кодексу України рекомендованим листом з повідомленням направлено відповідачу податкову вимогу форми «Ю» від 10.12.2012 № 3471, яку направлено на адресу відповідача поштою рекомендованим повідомленням про вручення.

Несплата відповідачем у встановлений законом строк заборгованості стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що відповідачем до суду не надано належних доказів сплати податкового боргу у добровільному порядку, як і не надано доказів оскарження податкової вимоги.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як визначено підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 статті 56 ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Приписи абз. 1 п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України визначають, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У той же час відповідно до пункту 59.5 цієї ж статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

В силу вимог підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України податкова вимога вважається відкликаною, якщо, зокрема, сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

За приписами пункту 60.2 статті 60 ПК України у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Відтак надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії. При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу. Лише у разі, якщо платником податків податковий борг був погашений повністю (у певний період взагалі не існував), а через деякий час виник знову, контролюючий орган зобов`язаний направити (вручити) йому нову податкову вимогу на суму такого нового узгодженого грошового зобов`язання.

Згідно з п.87.1 ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Згідно п. п. 95.1 - 95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач вказує про те, що ним була сформована та направлена відповідачу податкова вимога форми «Ю» від 10.12.2012 № 3471 на суму 140817,82 грн.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що 11.10.2013 року Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві подавалась до суду позовна заява про стягнення податкового боргу з ДП Завод «Арсенал» в сумі 3 690 260,36 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2014 у справі №826/16204/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014 позов Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві до ДП «Завод «Арсенал» про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків відповідача в частині стягнення задоволено повністю.

Рішенням Окружного адміністративного суд міста Києва від 25.01.2015 у справі №826/19128/14 встановлено, що згідно з картками особових рахунків у ДП «Завод «Арсенал» (п.н. 14310520), станом на 02.12.2014р. обліковується податковий борг перед бюджетом в сумі 8753 406, 43 грн., а саме: - з земельного податку з юридичних осіб у сумі 8 430 697,40 грн.; - по орендній платі з юридичних осіб у сумі 322 709,03 грн.

Вказаним рішенням було надано дозвіл на реалізацію майна ДП «Завод «Арсенал» ( ), яке перебуває у податковій заставі згідно акту опису майна 10/26-55-25-01-17 від 21.11.2014 року.

Відповідно до Податкового кодексу України та на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва №826/19128/14 від 21.01.2015 в.о. начальника ДПІ у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м.Києві Кобєлєв О.І. рішенням №1/25 від 27.02.2015 вирішив здійснити погашення усієї суми податкового боргу ДП завод «Арсенал» шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

В силу вимог підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України податкова вимога вважається відкликаною, якщо, зокрема, сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

За вказаних обставин, з урахуванням норм податкового законодавства, колегія суддів вважає, що спірна податкова вимога є відкликаною, позаяк контролюючим органом самостійно прийнято рішення про погашення усієї суми податкового боргу ДП завод «Арсенал».

При цьому, враховуючи, що станом на січень 2015 року борг підприємства був погашений, то у випадку наявності несплати грошових зобов`язань по земельному податку з юридичних осіб та формування нового боргу, контролюючим органом повинна була виноситись нова податкова вимога по сплаті самостійно визначених грошових зобов`язань після січня 2015 року.

Однак, в даному випадку має місце нарахування пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 265 287,39 грн. (несплата пені) та по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 12 753 906,83 грн. (несплата податкових зобов`язань, визначених платником самостійно та несплата пені) починаючи ще з 2014 року, тобто з урахуванням і того боргу підприємства, яке було самостійно погашено контролюючим органом згідно прийнятого рішення №1/25 від 27.02.2015. Вказане підтверджується, зокрема, наданим позивачем розрахунком податкового боргу по орендній платі з юридичних осіб по ДП Завод «Арсенал», згідно якого починаючи з 11.05.2019 було здійснено нарахування пені ІКП на борг минулих років з 01.06.2014 та розрахунком податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб по ДП Завод «Арсенал», згідно якого починаючи з 11.05.2019 було здійснено нарахування пені ІКП на борг минулих років з 31.03.2014.

При цьому, на переконання колегії суддів, той факт, що продаж майна, яке перебувало у податковій заставі, відбувся лише 06.05.2019 (згідно договору купівлі-продажу, що міститься в матеріалах справи) у даному випадку не впливає на дату з якої борг підприємства вважається погашеним, оскільки обов`язок здійснення реалізації майна, що перебуває у податковій заставі відповідно ст.95 ПК України покладається саме на позивача. Така ситуація може призвести, що в даному випадку і відбулось, до тривалого затягування реалізації активів підприємства податковим органом, що має наслідком порушення строків сплати податкового боргу, що призводить до нарахування штрафних санкцій.

В такому випадку, існує ймовірність штучного створення умов за яких штрафні санкції будуть нараховуватись податковим органом до моменту погашення боргу в натурі протягом тривалого часу, що не залежить від підприємства, і така пеня нараховується по суті на неіснуючий (вже погашений) борг.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно інформаційної довідки по ДП Завод «Арсенал» контролюючим органом з метою погашення податкового боргу позивача вжито наступні заходи, зокрема: - сформовано та направлено боржнику податкову вимогу від 10.12.2012 №3471; -прийнято рішення про опис майна у податкову заставу; - на виконання постанови Окружного адміністративного суду м Києва від 21.01.2015 у справі №826/19128/14 здійснено продаж майна ДП завод «Арсенал», яке перебувало в податковій заставі згідно з актом опису майна від 21.11.2014 №10/26-55-25-01-17; - кошти від реалізації майна спрямовано на погашення податкового боргу.

В контексті наведеного, колегія суддів звертає увагу, що згідно згаданого вище договору купівлі-продажу майна платника податків, яке перебуває в податковій заставі від 06.05.2019, ціна реалізації майна, згідно протоколу проведення аукціону з продажу майна платника податків, що знаходиться на балансі ДП Завод «Арсенал», та перебуває в податковій заставі ГУ ДФС у місті Києві від 03.05.2019 №72/19, складає 42338445 (сорок два мільйони триста тридцять вісім тисяч чотириста сорок п`ять) грн., 03 коп., що в повній мірі погашає податковий борг підприємства навіть за умови його правомірного нарахування. Таким чином, задоволення позовних вимог у даній справі, за вказаних обставин, призведе до подвійного стягнення з ДП Завод «Арсенал» суми податкового боргу, що є недопустимим.

Наведене в сукупності свідчить про відсутність підстав для стягнення податкового боргу в заявленій позивачем сумі з ДП Завод «Арсенал», виходячи з безпідставності нарахування пені та штрафних санкцій.

Перевіряючи всі доводи обох сторін, апеляційний суд також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», відповідно до якої «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства Завод "Арсенал" задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2022 року скасувати, прийняти постанову, якою у задоволенні позову Головного управління ДФС у м.Києві до державного підприємства Завод "Арсенал" про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко