Справа № 580/1130/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року справа № 580/1130/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кульчицького С. О.,

за участю: секретаря судового засідання Глийової В. Г.,

позивача ОСОБА_1 (особисто),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач 1) та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправними порушення строку відкриття виконавчого провадження та не направлення позивачу документів виконавчого провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 16 січня 2023 року ВП №70432594, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О.В.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О.В. від 16.01.2023 про закінчення виконавчого провадження №70432594 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.06.2022 у справі №580/2077/22 боржником не виконано. Вказує, що самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії не є належними і достатніми заходами виконання судового рішення. Оскаржувана постанова винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Разом з тим, зазначає про порушення відповідачем строку відкриття виконавчого провадження №70432594 та не направлення позивачу документів виконавчого провадження №70432594. За вказаних обставин, позивач вважає вказані дії відповідача та постанову про закриття виконавчого провадження №70432594 протиправною та такою, що порушує його права.

Ухвалою від 21.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали.

У судове засідання, призначене на 10 год 30 хв 01.03.2023 прибув позивач, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи за відсутності відповідачів.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.06.2022 у справі №580/2077/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо призначення з 18 лютого 2022 року щомісячного довічно грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 50%, замість 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 лютого 2022 року №04-16/6/2022 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду від 17.02.2022 №04-16/6/2022, виданої Черкаським апеляційним судом, починаючи з 18.02.2022, а також виплатити різницю між нарахованою та фактично отриманими сумами.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.06.2022 у справі №580/2077/22 змінено у мотивувальній частині та в абзацах другому і третьому резолютивної частини замінено цифри 60% на 64%. В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року залишено без змін.

21.11.2022 Черкаським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №580/2077/22 про зобов`язання здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду від 17.02.2022 №04-16/6/2022, виданої Черкаським апеляційним судом, починаючи з 18.02.2022, а також виплатити різницю між нарахованою та фактично отриманими сумами.

25.11.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання виконавчого документу у справі №580/2077/22, виданого Черкаським окружним адміністративним судом 21.11.2022.

29.11.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70432594 на підставі виконавчого листа №580/2077/22, виданого Черкаським окружним адміністративним судом 21.11.2022.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О. В. від 22.12.2022 накладено на боржника штраф 5100,00 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О. В. від 16.01.2023 накладено на боржника штраф 10200,00 грн.

16.01.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №70432594 у зв`язку з невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника та направлено до Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області повідомлення від 16.01.2023 №875 про вчинення посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області кримінального правопорушення.

Вважаючи порушення строку відкриття виконавчого провадження, не направлення позивачу документів виконавчого провадження та постанову про закінчення виконавчого провадження протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини першої статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року №1404-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до частини першої і пункту 1 частини другої статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно частини 5 статті 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Суд встановив, що із заявою про примусове виконання виконавчого документу у справі №580/2077/22, виданого Черкаським окружним адміністративним судом 21.11.2022 позивач звернувся до відповідача 25.11.2022. Вказана обставина підтверджується відтиском штампу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на заяві позивача від 25.11.2022.

Відтак, наступним робочим днем з дня надходження до відповідача вказаного виконавчого документа є 28.11.2022 у зв`язку з тим, що 26.11.2022 та 27.11.2022 припадали на вихідні дні.

З матеріалів слідує, що постанову про відкриття виконавчого провадження №70432594 на підставі виконавчого листа №580/2077/22, виданого Черкаським окружним адміністративним судом 21.11.2022 винесено головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О.В. 29.11.2022, тобто з порушенням строку, встановленого частиною 5 статті 26 Закону України Про виконавче провадження.

На спростування вказаних обставин відповідач належних та допустимих доказів не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Щодо не правлення документів виконавчого провадження №70432594 на адресу позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України Про виконавче провадження копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Звертаючись із заявою про примусове виконання виконавчого документа від 25.11.2022, позивач просив направляти поштову кореспонденцію на адресу: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в матеріалах справи міститься конверт згідно якого поштова кореспонденція була направлена відповідачем на адресу: АДРЕСА_2 .

Доказів надіслання поштової кореспонденції на адресу: АДРЕСА_1 матеріали справи не містять.

Відтак, в порушення вимог абзацу 2 частини 1 статті 28 Закону України Про виконавче провадження відповідачем поштова кореспонденція направлялася позивачу не належним чином, що свідчить про протиправність його дій та обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 16 січня 2023 року ВП №70432594, слід зазначити наступне.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону України Про виконавче провадження).

За приписами пункту 11 частини першої статті 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частиною першою статті 63 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною другою статті 63 Закону України Про виконавче провадження, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України Про виконавче провадження виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд зазначає, що відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Відтак виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

Так, закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України Про виконавче провадження можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Водночас суд зазначає, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення і не свідчить про неможливість його виконання.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Отже, розглядаючи позов про законність дій державного виконавця, суд має враховувати, що Законом України Про виконавче провадження на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Крім того, за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 18 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Разом з цим, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем вказаних законодавчих приписів.

Водночас, вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) не є належними і достатніми заходами виконання судового рішення.

У свою чергу, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі №378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19, від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18, від 13 грудня 2021 року у справі №520/6495/2020, від 08 грудня 2022 року у справі №457/359/21.

Окрім цього, відповідно зазначене судове рішення виконано не у повному обсязі, отже відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки його виконання у повному обсязі.

Разом з тим, відповідно до п.8 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від від 2.04.2012 року №512/5 акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

Надані позивачем внесені до автоматизованої системи виконавчого провадження акти не містять дату і місце його складання, відомості про осіб які були присутні під час його складання, у констатуючій частині не зазначено дату перевірки.

Відтак, суд зазначає, що вказані акти не свідчать про виконання державним виконавцем вимог передбачених статтею 63 Закону України Про виконавче провадження.

На спростування викладених обставин, відповідач належних та допустимих доказів не надав.

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо порушення строку відкриття виконавчого провадження №70432594 та не направлення ОСОБА_1 документів виконавчого провадження №70432594.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 16 січня 2023 року ВП №70432594, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О. В.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ