Справа № 280/4988/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2023 року м. Дніпросправа № 280/4988/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Запорізької митниці

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року (м. Запоріжжя, суддя Конишева О.В.) у справі № 280/4988/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬБАКОР"

до Запорізької митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬБАКОР" (далі позивач) звернулось до суду із позовом до Запорізької митниці (далі відповідач або скаржник), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА112080/2022/000059/2 від 24.02.2022 Запорізької митниці;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА112080/2022/000179 від 24.02.2022, винесену Запорізькою митницею.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірне рішення відповідача

№ UА112080/2022/000059/2 є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що оскільки відсутні підстави, передбачені приписами ст. 54 Митного кодексу України, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА112080/2022/000179 від 24.02.2022, винесена Запорізькою митницею, також є протиправною та підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано, зокрема тим, що контракт №166А/2017В передбачає надання декларації виробника та товаросупровідних документів, а саме: пакувального листа, прайс-листа, калькуляції, проте ці документи позивачем до митного оформлення не подані. Крім того, в поданому позивачем інвойсі від 26.01.2022 №320209 відправником товару зазначено Brodrene Sperre AS, що не відповідає інформації, заявленій в гр. 2 ЕМД щодо найменування фірми відправника. Скаржник вказує, що в поданій до митного оформлення копії МД країни відправлення від 18.02.2022 №22LTLC0100EK05C9F4 зазначено вартість партії товару - 10653,27 EUR, натомість вартість партії товару згідно рахунку від 26.01.22 № 320209 - 12086,14 USD, однак до митного оформлення інформацію щодо крос-курс валют не надано, у зв`язку з чим співставити вартісні показники не є можливим. Звертає увагу, що позивачем додатково подано до контролюючого органу калькуляцію від 26.11.22, однак остання не містить чіткі відомості про сировину. Зазначає, що позивач надав висновок Запорізької ТПП №ОИ-816 без всіх додатків, а відтак контролюючий орган позбавлений можливості перевірити обґрунтованість цього висновку. Вважає, що прайс-лист продавця від 24.01.22 має суб`єктивний характер, оскільки містить конкретні умови поставки, виключно назву товару, який зазначено у інвойсі №320209, інформацію щодо умов оплати та терміну відвантаження, які відповідають інформації з інвойсу №320209, а відтак це суперечить суті прайс-листа. З цих підстав, скаржник вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів № UА112080/2022/000059/2 від 24.02.2022 із застосуванням другорядного методу №2Б відповідає приписам ст. 60 Митного кодексу України та є правомірним. Разом з тим, оскільки у митному оформленні ЕМД № UA112080/2022/003653 було відмовлено, контролюючий орган склав картку відмови. Також, скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у контролюючого органу підстав для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. Вказує, що позивач не подав додаткових документів для підтвердження заявленої ним вартості товарів відповідно до положень ч.8 ст.55 Митного кодексу України.

З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач відзив на апеляційну скаргу відповідача до суду не подав.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що між позивачем та Brodrene Sperre АS, Норвегія (Постачальник) укладено Контракт № 166А/2017В від 23.10.2017 року на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару). Згідно даного Контракту позивачем на митну територію України був ввезений вантаж - морожена зубатка.

Згідно Інвойсу постачальника від 26.01.2022 № 320209 товар постачався за ціною 0,60 доларів США, на умовах FCA, Клайпеда, Литва, дата поставки лютий 2022, відправник Brodrene Sperre АS Норвегія. Оплата згідно Контракту № 166А/2017В від 23.10.2017. Вага нетто 20143,57 кг, вартість товару 12086,14 USD.

23.02.2022 декларантом TOB «Альбакор» до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку електронну митну декларацію, по формі МД-2 (реєстраційний номер митниці 112080/2022/003653) довідковий № 22047 (згідно графи 7 МД), відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у розмірі 371 349,40 гривень (ціна договору 12086,14 USD, курс валюти 28,9877 ), вага нетто 20143,57 кг.

Товар який постачався: Морожена зубатка б/г, б/п (Anarhichas denticulatus). Вага нетто - 20143,57кг. На 16 дерев`яних піддонах у 426 мішках з індивідуальною вагою. Продукція не в первинній упаковці, харчові приправи та добавки відсутні. Зона вилову FAO 27. Термін зберігання 24 місяців з дати виробництва при температурі -18 С. Дата виробництва: березень-квітень 2021р. Маркування на упаковці: країна походження, виробник, імпортер, зубатка без голови, без потрухів (Anarhichas denticulatus), енергетична і харчова цінність, термін придатності, умови споживання і зберігання, партія, повинно бути приготованим перед вживанням, зона вилову.

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Заявлена позивачем митна вартість товару, згідно ч. 10 ст. 58 МК України, включає вартість товару згідно рахунків - 350349,40 грн. (12086,14 доларів США х 28,9877 курс) плюс вартість витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України - 21000 грн на загальну суму 371 349,40 гривень, інші витрати, які підлягають включенню відсутні.

До митного оформлення вказаного товару до митниці разом з ЕМД декларантом було надіслано скановані копії наступних документів: сертифікат якості від 26.01.2022 № 320209; інвойс від 26.01.2022 № 320209; автомобільна транспортна накладна CMR від 18.02.2022 № 428292; міжнародні ветеринарні сертифікати від 26.01.2022 № 22400 074315 та від 18.02 2022 № LT0295509/L2-3359; сертифікат про походження товару від 27.01.2022 № AR471728402; довідка про транспортні витрати від 21.01.2022 № 1; електронне повідомлення для вивезення з митного складу товарів від 23.02.2022 б/н; копія митної декларації країни відправлення від 18.02.2022 № 22LTLC0100EK05C9F4.

23.02.2022 декларанту надійшло повідомлення від митниці про те, що митний орган дійшов висновку, що документи, які надано до митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. В зв`язку з чим відповідачем були витребувані додаткові документи.

Позивач 24.02.2022 надав відповідачу додаткові документи, а саме: лист позивача № 06/02-68 від 24.02.2022 про відсутність контрактів та платежів третім особам, про крос-курс та оплату товару, прайс-лист від 24.01.2022, калькуляція від 26.01.2022, декларація виробника від 26.01.2022, лист постачальника Brodrene Sperre AS від 24.02.2022 з даними бухгалтерського обліку, про відсутність каталогів та відправника товару, експертний висновок Запорізької Торгово-промислової палати № ОИ-816 від 25.01.2022, договір на транспортні послуги № 100705/2021Ф від 21.07.2021, Рахунок на транспортні послуги № 5 від 18.02.2022, довідка про транспортні витрати № 18/02-2022 від 18.02.2022.

В надісланому до митниці повідомлені було зазначено: «Інші додаткові документи протягом строку визначеного ст. 53 МКУ надаватись не будуть».

24 лютого 2022 року відповідач прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів №UA 112080/2022/000059/2 від 24.02.2022, у зв`язку з тим, що наданих документів недостатньо для підтвердження митної вартості товару. На цій підставі відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей з розрахунку 0,7860 доларів США за 1 кг товару, із застосуванням другорядного методу № 2Б (методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) у відповідності з вимогами ст. 60 МКУ.

На підставі даного Рішення відповідач оформив Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2022/000179 від 24.02.2022.

Оформлення вищезазначеного товару декларантом було здійснено та випущено у вільний обіг за ЕМД від 24.02.2022 № UA112080/2022/003688 з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів від 24.02.2022 №UA112080/2022/000059/2. Випуск товарів у вільний обіг було здійснено шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

Вважаючи спірне рішення та картку відмови контролюючого органу протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що контролюючий орган мав змогу ідентифікувати поставку товару, отримав пояснення щодо валюти ціни товару та з зазначенням крос-курсу валют, не надав заперечень стосовно вартості витрат на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України. Суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність аргументів контролюючого органу щодо змісту поданої позивачем калькуляції від 26.11.22, а також стосовно експертного висновку Запорізької ТПП від 25.01.2022 № ОИ-816, адже цей висновок не містить додатків взагалі. Судом першої інстанції досліджено, що будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої декларантом митної вартості товару судом не встановлено. Натомість, доказами, що містяться в матеріалах справи підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях. З цих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Приписами частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та Brodrene Sperre АS, Норвегія (Постачальник) укладено Контракт № 166А/2017В від 23.10.2017 року на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару).

Згідно інвойсу постачальника від 26.01.2022 № 320209 товар постачався за ціною 0,60 доларів США, на умовах FCA, Клайпеда, Литва, дата поставки лютий 2022, відправник Brodrene Sperre АS Норвегія. Оплата згідно Контракту № 166А/2017В від 23.10.2017. Вага нетто 20143,57 кг, вартість товару 12086,14 USD.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що 23.02.2022 позивачем надіслано засобами електронного зв`язку відповідачу електронну митну декларацію по формі МД-2 (реєстраційний номер митниці 112080/2022/003653) довідковий № 22047 (згідно графи 7 МД), відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у розмірі 371 349,40 гривень (ціна договору 12086,14 USD, курс валюти 28,9877 ), вага нетто 20143,57 кг.

Крім того з ЕМД позивачем відповідачу надано копії документів: сертифікат якості від 26.01.2022 № 320209; інвойс від 26.01.2022 № 320209; автомобільна транспортна накладна CMR від 18.02.2022 № 428292; міжнародні ветеринарні сертифікати від 26.01.2022 № 22400 074315 та від 18.02 2022 № LT0295509/L2-3359; сертифікат про походження товару від 27.01.2022 № AR471728402; довідка про транспортні витрати від 21.01.2022 № 1; електронне повідомлення для вивезення з митного складу товарів від 23.02.2022 б/н; копія митної декларації країни відправлення від 18.02.2022 № 22LTLC0100EK05C9F4.

В подальшому, митний орган дійшов висновку, шо документи, які надано до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

З цих підстав, позивач надав відповідачу додаткові документи, а саме: лист позивача № 06/02-68 від 24.02.2022 про відсутність контрактів та платежів третім особам, про крос-курс та оплату товару, прайс-лист від 24.01.2022, калькуляція від 26.01.2022, декларація виробника від 26.01.2022, лист постачальника Brodrene Sperre AS від 24.02.2022 з даними бухгалтерського обліку, про відсутність каталогів та відправника товару, експертний висновок Запорізької Торгово-промислової палати № ОИ-816 від 25.01.2022, договір на транспортні послуги № 100705/2021Ф від 21.07.2021, Рахунок на транспортні послуги № 5 від 18.02.2022, довідка про транспортні витрати № 18/02-2022 від 18.02.2022.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що в поданому інвойсі від 26.01.2022 №320209 відправником товару зазначено Brodrene Sperre AS, а це не відповідає даним, заявленим в гр. 2 ЕМД стосовно найменування фірми відправника.

Зі змісту п.2.23 та 2.4. контракту №166А/2017В вбачається, що окремі умови поставки товару можуть бути узгоджені у інвойсі на поставку товару, а за дорученням продавця безпосереднім відправником може бути інша компанія, про що зазначається в інвойсі на поставку товару.

За інвойсом постачальника від 26.01.2022 № 320209 товар постачався за ціною 0,60 доларів США за кг товару на умовах FCA, Клайпеда, Литва, дата поставки лютий 2022, відправник Brodrene Sperre АS Норвегія.

В свою чергу, зі змісту наявного в матеріалах справи листа постачальника Brodrene Sperre AS, Норвегія від 24.02.2022, колегією суддів встановлено, що Brodrene Sperre AS (продавець) є відправником товару до місця відвантаження товару ТОВ «Альбакор», а саме м. Клайпеда, Литва. Відправником товару з м. Клайпеда, Литва є компанія UAB «VPA Logistic»,Stariskes g.29, Laistu r.,Dovilu sen, Klaipeda, Литва за замовленням Brodrene Sperre AS.

З цих підстав, колегія суддів відхиляє аргументи скаржника стосовно зазначення у інвойсі №320209 відправником товару зазначено Brodrene Sperre AS, що не відповідає відомостям в гр. 2 ЕМД про найменування фірми відправника, адже фірма Brodrene Sperre AS була відправником товару до місця відвантаження товару - м. Клайпеда, Литва та саме за її замовленням відправником товару з м. Клайпеда, Литва була компанія UAB «VPA Logistic»,Stariskes g.29, Laistu r.,Dovilu sen, Klaipeda, Литва.

Стосовно доводів скаржника щодо інформації про крос-курс валют.

Так, згідно п.5.1. контракту № 166А/2017В ціни на товари визначаються в доларах США або в Євро і зазначаються в інвойсах на кожну партію товару.

Зі змісту інвойсу № 320209 від 26.01.2022 вбачається, що товар постачався за ціною 0,60 доларів США за кг товару, вага нетто 20143,57 кг, вартість товару 12086,14 USD.

Згідно митної декларації країни відправлення від 18.02.2022 №22LTLC0100EK05C9F4 вартість партії товару - 10653,27 EUR.

Апеляційним судом досліджено, що позивач надав відповідачу лист № 06/02-68 від 24.02.2022 з поясненнями щодо валюти ціни товару та з зазначенням крос-курсу валют. Так, у листі № 06/02-68 позивач зазначив, що продукція відвантажується з м. Клайпеда, Литва, де видана експортна декларація, сума в експортних деклараціях з Литви зазначається в Євро не зважаючи на те, якою є валюта інвойсу. Крім того, позивач у листі №06/02-68 вказав про те, що офіційний курс долара к євро, можна на сайті литовської митниці, на дату складання митної декларації він становив 1,1345, а відтак 12 086,14 USD /1,1345 = 10 653,27 євро, у зв`язку з чим сума в євро в експортній декларації від 18.02.2022 № 22LTLC0100EK05C9F4 відповідає сумі в доларах в інвойсі № 320209 від 26.01.2022.

Як правильно встановив суд першої інстанції, митний орган жодним чином не спростовував аргументи позивача про необхідність зазначення в митній декларації країни відправлення №22LTLC0100EK05C9F4 вартості товару в євро, а також, що офіційний курс долара к євро, згідно вебсайту литовської митниці на дату складання митної декларації становив 1,1345, у зв`язку з чим, сума в євро в експортній декларації від 18.02.2022 № 22LTLC0100EK05C9F4 відповідає сумі в доларах в інвойсі № 320209 від 26.01.2022.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо інформації про крос-курс валют.

Стосовно доводів скаржника про те, що позивач надав висновок Запорізької ТПП №ОИ-816 без всіх додатків.

Апеляційним судом встановлено, що висновок Запорізької ТПП №ОИ-816 додатків не містить взагалі.

Також, колегія суддів враховує позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 06.11.2018 у справі № 810/2593/15, який зазначив, що за правилами статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. Крім того, у разі сумніву у відповідному експертному висновку, митниця мала право звернутися до іншого суб`єкта оціночної діяльності із письмовим запитом на рецензування (згідно із Законом України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України), однак таке своє право не реалізувала.

З цих підстав, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника щодо висновку Запорізької ТПП №ОИ-816.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що контракт №166А/2017В передбачає надання декларації виробника та товаросупровідних документів, а саме: пакувального лист, прайс-листа, калькуляції, проте ці документи позивачем до митного оформлення не подані.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем надано митному органу прайс-лист від 24.01.2022, калькуляцію від 26.01.2022 та декларацію виробника від 26.01.2022.

Апеляційним судом встановлено, калькуляція від 26.01.2022 містить відомості про те, що товаром є морожена зубатка б/г, б/п, тобто це риба без голови та потрухів. Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, у наданих позивачем документах до митного оформлення зазначено «морожена зубатка б/г (вже без голови) та б/п (вже без потрухів). Відтак, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про відсутність у калькуляції, яка надана позивачем, чітких відомостей про сировину.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги стосовно змісту прайс-листа, який надано митному органу, адже прайс-лист не входить до обов`язкового переліку документів, які підтверджують митну вартість товару у відповідності до частини другої статті 53 МК України.

Разом з тим, матеріалами справи не підтверджено, що позивач надав митному органу відповідний пакувальний лист за контрактом №166А/2017В.

Апеляційний суд зазначає, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В свою чергу, зі змісту матеріалів справи вбачається, що наданих позивачем документів було достатньо для визначення митної вартості товарів і цей перелік відповідає правилам ч. 1 ст. 53 МК України.

Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу №2Б.

Отже, відповідач застосував другорядний метод визначення митної вартості товару протиправно.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена, а відтак спірне рішення та картка відмови дійсно є протиправними та підлягають скасуванню. Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року у справі № 280/4988/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко