Справа № 580/5754/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5754/21 Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

09 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

1) визнати протиправною дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивача на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України про розмір грошового забезпечення від 27.05.2021 №22/6-2188;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок та виплату пенсії позивача на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України про розмір грошового забезпечення від 27.05.2021 №22/6-2188 у розмірі 53 % від грошового забезпечення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року позов задоволено повністю: визнано протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України про розмір грошового забезпечення від 27.05.2021 №22/6-2188; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 27.05.2021 №22/6-2188 у розмірі 53 % від грошового забезпечення, з врахуванням виплачених сум.

15 листопада 2022 року позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою в порядку статті 383 КАС України, в якій просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.23; ) на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 у справі №580/5754/21 у частині не виплати йому заборгованості по пенсії за період із 01.12.2019 року до 28.02.2022 року в сумі 129477,23 грн;

2) направити окрему ухвалу керівнику відповідача для відповідного реагування, усунення порушень його прав, встановлених окремою ухвалою суду, а саме забезпечення проведення відповідачем, виплатити йому заборгованості по пенсії за період із 01.12.2019 до 28.02.2022 року, в сумі 129477,23 грн.

В обґрунтування поданої заяви позивачем зазначено, що відповідач не виконав рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/5754/21 в частині виплати йому різниці перерахованої пенсії у сумі 129477,23 грн у добровільному порядку. Тому, на думку заявника, наявні підстави для визнання протиправними дій відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо невиконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року в частині не виплати йому заборгованості по пенсії за період із 01.12.2019 року до 28.02.2022 року в сумі 129477,23 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року вказану заяву залишено без задоволення.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді заяви не було встановлено допущення відповідачем жодної бездіяльності по відношенню до відновлення прав позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу.

При цьому, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, зазначаючи, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав висновки суду першої інстанції.

Позивач надав відповідь на відзив, підтримавши доводи своєї апеляційної скарги.

Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2-3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Разом з тим, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 КАС України.

За приписами ч. 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 6 статті 383 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Як вбачається з матеріалів справи на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 та нараховано суму доплати в розмірі 129477,23 грн.

Щодо виплати заборгованості пенсійний фонд зазначив, що згідно статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснити лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних порушенням є порушенням бюджетного законодавства. Органи Пенсійного фонду здійснюють виплату пенсії лише у межах видатків, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету та бюджету Пенсійного Фонду України. Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат за бюджетною програмою, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України є відповідальним виконавцем та розпорядником бюджетних коштів нижнього рівня. Головне управління є одержувачем бюджетних коштів. Головним управлінням здійсненні визначені законодавством заходи, спрямовані на - виконання рішення суду, а саме: здійсненний перерахунок пенсії, визначений розмір заборгованості, що підлягає до виплат, рішення суду включено в реєстр судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Так, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій страхування» основним завданням Фонду, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до статті 8 Закону №2262 виплата пенсій, у тому числі, додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Разом з тим, згідно з підпунктами 4-5, 8 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486, територіальний орган пенсійного фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством; забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків.

Отже, як вірно було зазначено судом першої інстанції, виплати пенсій здійснюються головними управліннями Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до частини 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Як вже було встановлено, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 у справі № 580/5754/21 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 та здійснено розрахунок доплати пенсії в сумі 129477,23 грн. При цьому, позивачу роз`яснено, що виплата вказаної суми буде здійснена після надходження коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат.

Разом з тим, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

У свою чергу, затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана.

Проаналізувавши матеріали виконавчого провадження, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що заявник не надав доказів протиправності рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, оскільки із наявних матеріалів не вбачаються докази, що відповідач проігнорував висновки суду та (або) відмовився від виконання рішення суду повністю або частково.

Таким чином, станом на час розгляду даної заяви, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що у спірних відносинах відсутні ознаки протиправної бездіяльності відповідача щодо виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 у справі № 508/5754/21. Протиправності дій та рішень відповідача під час виконання рішення суду також не встановлено, як і вини та умислу щодо невиконання рішення суду зі сторони Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Так, відповідно до приписів частини 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи - позивача, суд залишає заяву без задоволення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що у спірних відносинах на час розгляду даної заяви відсутні протиправні дії та бездіяльність відповідача щодо виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 у справі № 580/5754/21, що зумовлює відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача.

Окремо слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 03 червня 2014 року у справі «Великода проти України», свідчить, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави Україна та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.?

Враховуючи вищезазначене, дії Пенсійного фонду є правомірними та відповідають чинному законодавству України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді клопотання неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Отже при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель