Справа № 420/403/23
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/403/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови № 33003/5/12-2022 від 01.11.2022р. у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022р.; зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022р.

Ухвалою суду від 09.01.2023р. відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що наказом ГУ НП в Одеській області за №1081 о/с від 20.10.2016р. ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 24.10.2016р. та у грудні 2016р. ВЛК ДУ ТМО МВС України в Одеській області складено свідоцтво про хворобу за №495/2, яким встановлено, що позивач отримала захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС. Позивач вказала, що 30.01.2017р. медико-соціальною експертною комісією складено акт, яким позивачці встановлено II групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ОВС. Як вказала позивач, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року ГУНП в Одеській області склало висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги та разом з матеріалами про призначення одноразової грошової допомоги направило на адресу відповідача 28.09.2022р. Позивач зазначила, що з відповіді ГУНП № 14/176аз від 05.12.2022р. на адвокатський запит їй було надано незаконну, на її думку, відмову МВС України № 33003/5/12-2022 від 01.11.2022р., до зазначеної дати вказана відповідь позивачу не надавалась та з зазначеної протиправної відмови вбачається, що висновок ГУНП від 19.10.2022р. повернутий, як помилково надісланий. Позивач, посилаючись на норми діючого законодавства вказала, що за нею зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено у цій справі саме на МВС України. та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

23.01.2023р. до суду від МВС України надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначив, що оскільки останнім місцем служби позивача було Головне управління Національної поліції в Одеській області, то на неї, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з чим вона має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 4, а отже МВС не наділено повноваження стосовно їх розгляду. З урахуванням викладеного та посилаючись на практику Верховного Суду, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

02.02.2023р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник, посилаючись на обгрунтування викладені у адміністративному позові, просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Зокрема, представник наголосив, що повернення документів за наслідками розгляду матеріалів щодо призначень позивачу одноразової грошової допомоги, Порядком №850 не передбачено, а токож повернення МВС України документів позивача без прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечні нормам та є протиправними діями. Поряд з цим, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошові допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 згідно з наказом ГУНП в Одеській області № 1081 о/с від 20.10.2016 р. звільнена зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 24.10.2016 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2019р. по справі № 420/5278/19 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ; визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо надання за результатом розгляду заяви (рапорту) ОСОБА_1 від 31.08.2018 року відповіді оформленої листом від 13.09.2018 року № 9/Г-1564; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги від 31.08.2018 року у відповідності до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 року № 4 ; в іншій частині позову - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у справі № 420/5278/19 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 ; апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишено без задоволення; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019р. - в частині третього абзацу резолютивної частини змінено, виклавши його у такій редакції: "Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (код ЄДРГІОУ 40108740) повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Суворським РВ у м.Одесі 15.10.2004; ІНН НОМЕР_2 ) про виплату одноразової грошової допомоги: у зв`язку з установленням інвалідності II (другої) групи, що настала внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до ст.23 ЗУ "Про міліцію", п.15 розділу XI прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про Національну поліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції затвердженого 21.10.2015р. постановою КМУ №850 із розрахунку 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на момент винесення судового рішення та направити їх до МВС України"; в решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2019р. залишено без змін.

ГУНП в Одеській області складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги від 19.10.2022р., відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2020р. по справі №420/5278/19, на підставі матеріалів працівнику поліції ОСОБА_1 (зворотній лист а.с.13) та направлено до МВС разом із матеріалами листом від 28.09.2022р. №14/1287.

Листом МВС України від 28.09.2022р. №14/1287 повернуто ГУНП в Одеській області, як помилково надіслані матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850, оскільки на теперішній час у Міністерства відсутні правові підстави для їх розгляду(а.с.13).

Листом МВС України від 11.11.2022р. №14/2031, адресованого ОСОБА_1. зазначено, щр на теперішній час у Міністерства відсутні правові підстави для розгляду матеріалів про призначення заявнику одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 (а.с.11).

Відповідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є право позивача на призначення та виплату їй Міністерством внутрішніх справ України одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022р.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом №580-VIII, відповідно до частини першої статті 97 якого одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №580-VIII за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Вказаними абзацами пункт 15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII доповнено згідно із Законом №900-VIII від 23 грудня 2015 року, який прийнято з метою відновлення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей, реалізації конституційних принципів рівності, справедливості, пропорційності й недискримінаційності під час унормування Законом соціального й правового захисту як поліцейських, так і колишніх працівників міліції, у тому числі пенсіонерів, інвалідів, а також членів їх сімей, інших осіб.

Таким чином, особа, яка втратила працездатність у зв`язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ не повинна позбавлятися права на отримання одноразової грошової допомоги та ставитися у менш вигідне становище порівняно з працівниками міліції, які змогли реалізувати своє право після звільнення з органів внутрішніх справ, або поліцейськими, які втратили працездатність під час проходження служби в поліції.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги врегульовувався нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком №850.

Так, відповідно до частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року №208-VIII, який набрав чинності 12 березня 2015 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» затверджено Порядок №850, відповідно до пункту 2 якого днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.

Згідно з пунктом 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13 березня 2018 року у справі №822/2597/17, від 21 червня 2018 року у справі №822/31/18, від 28 серпня 2018 року у справі №804/6297/17, від 28 серпня 2018 року у справі №822/3475/17, від 7 вересня 2018 року у справі №357/9387/16-а, від 19 вересня 2018 року у справі №750/2250/17, від 19 вересня 2018 року у справі №530/1280/17, від 19 вересня 2018 року у справі №806/1200/16, від 18 жовтня 2018 року у справі №369/13187/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №809/395/18, від 29 жовтня 2018 року у справі №806/881/18, від 14 листопада 2018 року у справі №821/182/18, від 11 грудня 2018 року у справі №379/497/17, від 31 січня 2019 року у справі №822/1883/18, від 20 лютого 2019 року у справі №822/1883/18 та від 31 березня 2020 року у справі №824/1046/17-а.

Частиною 4 ст.78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено постановою П`ятого апеляцйного адміністративного суду від 18.03.2020р. №420/5278/19 відповідно до свідоцтва про хворобу за №495/2 від 23.12.2016р., військово-лікарська комісія ДУ ТМО МВС України по Одеській області за розпорядженням начальника ВКУКЗ ГУНП в Одеській області здійснила медичний огляд ОСОБА_1 та встановила, що нею отримано захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 30.01.2017р., ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ОВС.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_1 встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суд прийшов до висновку, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.

Крім того, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850, а не Порядку №4 на який відповідач посилається у своїх листах від 11.11.2022р. №14/2031, від 28.09.2022р. №14/1287, встановлено постановою П`ятого апеляцйного адміністративного суду від 18.03.2020р. №420/5278/19.

В свою чергу п.9 Постанови №850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або до уповноваженої установи МВС для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Враховуючи викладене, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 та те, що вказаним порядком не передбачено повернення документів за наслідками розгляду матеріалів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови № 33003/5/12-2022 від 01.11.2022р. у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022р.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022р., судом встановлено наступне.

Згідно постанов Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 806/965/17 та від 27 вересня 2021 року у справі №380/8727/20 у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Чинне законодавство передбачає чіткий алгоритм дій щодо порядку та умов призначення і виплати відповідної одноразової грошової допомоги, а також чітко регламентовані повноваження Міністерства внутрішніх справ України за результатами розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги, а саме: прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у призначенні такої допомоги.

Суд вважає за необхідне зазначити, що безпідставне та протиправне відтермінування суб`єктом владних повноважень прийняття рішення про призначення і виплату позивачеві відповідної одноразової грошової допомоги прямо суперечить принципу правової визначеності.

Позиція Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 14 серпня 2018 року у справі №820/5134/17, від 28 лютого 2020 року у справі №806/3304/18, від 16 листопада 2020 року у справі № 640/5615/19, від 4 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19.

При цьому адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Враховуючи викладене, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 та, що чинне законодавство передбачає чіткий алгоритм дій щодо порядку та умов призначення і виплати відповідної одноразової грошової допомоги, зокрема, повноваження Міністерства внутрішніх справ України за результатами розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги, а саме: прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у призначенні такої допомоги, суд вважає, що позовні вимоги позивача про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022р., є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови №33003/5/12-2022 від 01.11.2022р. у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022р.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (, м.Київ, вул. Богомольця 10) прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності на підставі висновку ГУНП в Одеській області від 19.10.2022р.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра