Справа № 160/2735/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 березня 2023 року Справа № 160/2735/23
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бухтіярова М.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ- 21910427) по невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) нарахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2021 року;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ - 21910427) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного довічного грошового утримання (пенсії) за період з 01.04.2020 року по 31.01.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ - 21910427) нарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного довічного грошового утримання (пенсії), розрахованого відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-111 (з наступними змінами і доповненнями) «Про компенсацію громадянам частити доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2021 року №159 (зі змінами і доповненнями) у наступних розмірах:

- по заборгованості за березень 2020 року в сумі 37025 грн. 64 коп.

- по заборгованості за квітень 2020 року в сумі 36099 грн. 20 коп.

- по заборгованості за травень 2020 року в сумі 35747 грн. 79 коп.

- по заборгованості за червень 2020 року в сумі 35519 грн. 96 коп.

- по заборгованості за липень 2020 року в сумі 36216 грн. 45 коп.

- по заборгованості за серпень 2020 року в сумі 36449 грн. 08 коп.

- по заборгованості за вересень 2020 року в сумі 35870 грн. 40 коп.

- по заборгованості за жовтень 2020 року в сумі 34724 грн. 50 коп.

- по заборгованості за листопад 2020 року в сумі 33253 грн. 95 коп.

- по заборгованості за грудень 2020 року в сумі 32244 грн. 96 коп.

- по заборгованості за січень 2021 року в сумі 30821 грн. 65 коп.

- по заборгованості за лютий 2021 року в сумі 29725 грн. 74 коп.

- по заборгованості за березень 2021 року в сумі 27893 грн. 83 коп.

- по заборгованості за квітень 2021 року в сумі 4235 грн. 51 коп.

- по заборгованості за травень 2021 року в сумі 4151 грн. 11 коп.

- по заборгованості за червень 2021 року в сумі 4117 грн. 15 коп.

- по заборгованості за липень 2021 року в сумі 4100 грн. 18 коп.

- по заборгованості за серпень 2021 року в сумі 4134 грн. 18 коп.

- по заборгованості за вересень 2021 року в сумі 3932 грн. 62 коп.

- по заборгованості за жовтень 2021 року в сумі 3782 грн. 79 коп.

- по заборгованості за листопад 2021 року в сумі 3650 грн. 68 коп.

- по заборгованості за грудень 2021 року в сумі 3552 грн. 18 коп.,

а всього станом на 31 січня 2023 року у сумі 477249 грн. 55 коп. (чотириста сімдесят сім тисяч двісті сорок дев`ять грн. 55 коп.);

- стягнути з коштів Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ - 21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) заборгованість з виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2022 року в сумі 1154229 грн. 53 коп. (один мільйон сто п`ятдесят чотири тисячі двісті двадцять дев`ять гри. 53 копійки);

- стягнути з коштів Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ - 21910427), а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 квітня 2020 року по 31 січня 2023 року у сумі 477249 грн. 55 коп. (чотириста сімдесят сім тисяч двісті сорок дев`ять грн. 55 коп.).

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.161 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності по невиплаті у повному обсязі нарахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2021 року із зазначенням підстав для поновлення строку та з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Копію ухвали суду від 21.02.2023 скеровано позивачу засобами електронного зв`язку через Електронний суд.

Пунктом 1 частини 1 статті 241 КАС України до судових рішень віднесено ухвали.

Згідно із пунктом 2 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Відповідно до частин 5, 7 статті 18 КАС України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа документ в електронному вигляді «ст.169 ч.1,2 «Ухвала про залишення позовної заяви без руху» від 21.02.2023 у справі №160/2735/23 (суддя Бухтіярова М.М.) було надіслано одержувачу ОСОБА_1 - та доставлено до електронного кабінету 22.02.2023.

Враховуючи викладене, а також те, що ухвала суду є різновидом судового рішення у відповідності до статті 241 КАС України, копію ухвали суду від 21.02.2023 надіслано на офіційну електронну пошту та доставлено позивачу до електронного кабінету 22.02.2023, суд дійшов висновку, що позивач є таким, що належним чином повідомлений про залишення його позову без руху.

23.02.2023 від позивача через Електронний суд надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У поданому клопотанні позивачем зазначено про не погодження з ухвалою суду, позивачем вказано, що до правовідносин у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування підлягає застосуванню частина перша, а не друга статті 122 КАС України, про те, що суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до суду у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою інших складових доходу та доходу в цілому. Позивачем зауважено, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частин доходів. Посилаючись на положення частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», також акцентовано, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Тому вважає помилковими висновки суду про пропуск строку звернення до суду. Крім того, позивач звертав увагу на введений в Україні воєнний стан і така обставина, на переконання позивача, у будь-якому випадку є поважною, тому просить порушити провадження у справі.

Дослідивши подане позивачем 23.02.2023 клопотання, судом встановлено не виконання вимог ухвали суду від 21.02.2023, оскільки позивачем не надано заяви про поновлення строку звернення до суду.

Клопотання «про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін» не може бути враховано судом в якості заяви про поновлення строку звернення до суду, оскільки клопотання не містить відповідних вимог.

При цьому, позивачем до клопотання від 23.02.2023 не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду із позовними вимогами щодо визнання протиправною бездіяльності по невиплаті у повному обсязі щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.03.2020 по 31.12.2021, тобто протягом шести місяців з моменту отрмиання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не у повному обсязі, зважаючи на те, що пенсійні виплати є щомісячними платежами і позивачу достеменно було відомо порушення його прав щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не у повному обсязі, починаючи з місяця, наступного за місцем отримання довічного грошового утримання судді у відставці не у належному розмірі.

Посилання позивача у клопотанні на положення частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, а відтак до спірних правовідносин не застосовується шестимісячний строк, встановлений КАС України, суд оцінює як неприйнятні, з огляду на те, що положення положенні частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є нормами матеріального права щодо виплати пенсії та не розповсюджуються на процесуальні строки звернення до суду.

Посилання позивача на введений в країні воєнний стан з 24.02.2022 не обґрунтовують неможливість звернення позивача до суду із заявленими позовними вимогами щодо визнання протиправною бездіяльності по невиплаті у повному обсязі щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протягом шести місяців з моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів.

Поряд з цим, суд звертає увагу, сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду позивачем у встановлені строки у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22.

У кожному конкретному випадку суд досліджує обставини, зазначені позивачем, у їх сукупності із наданими доказами на їх підтвердження.

Однак, позивачем не наведено обставин та не надано належних доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду із позовними вимогами щодо оскарження дії відповідача по невиплаті у повному обсязі довічного грошового утримання з 01.03.2020 по 31.12.2021, що причини пропуску строку зумовлені саме запровадженням воєнного стану.

Суд звертає увагу, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «МіраґальЕсколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Станом на 06.03.2023 в матеріалах справи відсутні докази усунення недоліків позовної заяви, оскільки позивачем не надано заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку та з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску, тобто на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставин, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача по невиплаті у повному обсязі нарахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.03.2020 по 31.12.2021.

При цьому, обґрунтувань неможливості усунення недоліків позову у строк, встановлений судом, клопотань про продовження строку на усунення недоліків позову надано не було.

Згідно частин першої-другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення позову без руху, не подано заяви про поновлення строку звернення до суду, не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, тобто на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставин, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності по невиплаті у повному обсязі нарахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.03.2020 по 31.12.2021, а доводи позивача про не застосування строків звернення до суду визнані хибними, суд дійшов висновку, що в даному випадку наявні всі передбачені законом умови для застосування наслідків, передбачених п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, щодо цієї частини заявлених позовних вимог.

Таким чином, позов в частині вимог щодо оскарження бездіяльності відповідача по невиплаті у повному обсязі позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.03.2020 по 31.12.2021 слід повернути позивачеві.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Щодо сплаченого позивачем судового збору в цій частині позову, суд роз`яснює, що відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі повернення заяви або скарги, а тому позивач не позбавлений права звернутись до суду з відповідною заявою про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності по невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 нарахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2021 року та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2022 року в сумі 1154229 грн. 53 коп. - повернути позивачу ОСОБА_1 .

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Бухтіярова