Справа № 420/6608/22
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2023-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6608/22
У Х В А Л А

03 березня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 04 травня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Регіонального управління Морської охорони, Адміністрації Державної прикордонної служби України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 10 травня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою від 20 травня 2022 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

25 травня 2022 року до суду від позивача за вх. №17321/22 надійшла заява з позовною заявою (у 3-х примірниках), в якій позовні вимоги викладені в наступній редакції:

1. Визнати протиправними дії Регіонального управління Морської охорони, що проявляються у відмові ОСОБА_1 щодо внесення в список виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення в 2021 році;

2. Зобов`язати Регіональне управління Морської охорони прийняти та розглянути надані документи та прийняти належне рішення про направлення належним чином оформлених документів з розрахунком виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України для погодження;

3. Визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України, що проявляється неприйнятті рішення та не здійсненні юридично значимих і обов`язкових дій віднесених до компетенції суб`єкта владних повноважень для нормативно правового регулювання питання щодо виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення ОСОБА_1 ;

4. Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України прийняти рішення про погодження виплати грошової компенсації ОСОБА_1 ;

5. Зобов`язати Регіональне управління Морської охорони перерахувати на особистий рахунок ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення.

Ухвалою від 03.06.2022 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх №17321/22), відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

05.09.2022 ухвалою суду доручено Регіональному управлінню Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України надати до Одеського окружного адміністративного суду належним чином засвідчені копії рішення про взяття ОСОБА_1 на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов, рапорту ОСОБА_1 від 16.11.2020 №Р-2088, рішення про зняття ОСОБА_1 з обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов та документів, на підставі яких воно прийняте у 15-денний строк з моменту отримання копії ухвали та зупинено провадження по справі №420/6608/22 до надходження відповіді на судове доручення.

Ухвалою суду від 03.03.2023 поновлено провадження у даній справі.

14.06.2022 до суду від Адміністрації Державної прикордонної служби України за вх №19358/22 надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з належністю її розгляду за правилами цивільного судочинства.

Розглядаючи таке клопотання, суд зазначає.

Так, предметом розгляду даної справи є дії Регіонального управління Морської охорони, що проявляються у відмові ОСОБА_1 щодо внесення в список виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення в 2021 році та бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 4 КАС України в частині 1 пункті 1 дає визначення терміну «адміністративна справа», а саме, що це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

В свою чергу пунктом 2 частини 1 цієї ж статті визначено, що публічно-правовий спір це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац 4 частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22) зазначено, що «у спірних правовідносинах, як за Інструкцією, затвердженою наказом № 737, так і за Інструкцією, затвердженою наказом № 380, відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова. Для визначення юрисдикції суду у спорі з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 712/5476/19 (пункт 47)). Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України у чинній редакції). За змістом пункту 15 частини першої статті 3 КАС України у редакції, чинній до 15.12.2017, військова служба теж була віднесена до служби публічної. Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, чинній на час звернення позивача із рапортом від 05.02.2018; близький за змістом припис є і в поточній редакції цієї частини, чинній із 23.06.2018). Отже, військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів».

Крім того, для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів з приводу проходження військової служби, а саме щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22) відступила від висновку щодо розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, викладеного у її постановах від 06.06.2018 у справі № 752/5881/15-ц, від 29.09.2018 у справі № 488/1176/14-а, від 20.09.2018 у справі № 815/2551/15, від 23.01.2019 у справі № 806/5217/15, від 04.09.2019 у справі № 826/17556/16, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.03.2021 у справі № 127/15109/18, від 24.09.2021 у справі № 748/303/20, а також у постановах Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-2139цс15 та від 02.03.2016 у справі № 6-14цс16а, та дійшла висновку, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи те, що спір у даній справі стосується відмови Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України у внесені у список виплати грошової компенсації за належне жиле приміщення, здійсненої за результатами розгляду звернення позивача Одеською загально гарнізонною житловою комісією Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, враховуючи предмет розгляду даної справи, який стосується права позивача на отримання ним грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, суд доходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі за умов, зазначених у п.1 ч.1 ст.238 КАС України, а тому у задоволенні клопотання Адміністрації Державної прикордонної служби України про закриття провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 142, 183, 238, 248, 256, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Адміністрації Державної прикордонної служби України про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Вовченко O.A.