Справа № 580/3889/21
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у перегляді рішення суду за виключними обставинами

01 березня 2023 року справа № 580/3889/21 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Руденко А.В.

суддів Гаврилюка В.О., Тимошенко В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Могили І.С.,

представника заявника (позивача у справі) Гудзя О.С. (за ордером адвоката),

представника відповідача Ренгевич Л.М. (самопредставництво),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду заяву позивача ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №580/3889/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій щодо обмеження максимальним розміром пенсії та зобов`язання виплачувати пенсією без обмеження максимальним розміром,

встановив:

25.01.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про перегляд за виключними обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №580/3889/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

- скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 за виключними обставинами;

- ухвалити рішення, яким визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження максимальним розміром перерахованої позивачу пенсії та зобов`язати відповідача виплачувати позивачу перераховану пенсію у розмірі 60% від розміру заробітної плати, зазначеної у довідці Черкаської обласної прокуратури від 26.04.2021 №21-254 вих 21, а саме 45 911 грн. 04 коп., без обмеження пенсії максимальним розміром, та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.02.2021.

В обгрунтування заяви зазначає, що отримує пенсію, призначену у відповідності до Закону України «Про прокуратуру», яка виплачується із обмеженням максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність. Заявник звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом про зобов`язання виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром, проте рішенням від 30.07.2021 у справі №580/3889/21 у задоволенні позову було відмовлено.

Як на підставу для перегляду вказаного рішення за виключними обставинами заявник вказує рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Вважає, що дія вказаного рішення поширюється на прокурорських працівників відповідно до переліку осіб, зазначених у статті 17 Конституції України, що перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, тощо.

Хоча Конституційний Суд України рішенням від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) визнав неконституційним положення Закону №3668, що поширює свою дію на положення Закону №2262, проте заявник підпадає під викладені у ньому критерії та суб`єктний склад, тому вказані обставини не перешкоджають перегляду рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №580/3889/21 за виключними обставинами.

Відповідач 10.02.2023 подав заперечення на заяву про перегляд за виключними обставинами рішення, в яких зазначив, що відповідно до рішення Конституційного Суду України приписи статті 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» втрачають чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України даного рішення, тому до збігу вказаного строку норми вказаного Закону підлягають обов`язковому застосуванню.

Перегляду за виключними обставинами підлягають лише рішення, які ще не виконані. Проте, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №580/3889/21 у задоволенні позову було відмовлено. Оскільки таке рішення не підлягає виконанню, воно не підлягає перегляду за виключними обставинами.

Рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) не поширюється на спірні правовідносини у справі №580/3889/21, оскільки у ньому чітко зазначено, що стосується пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, тому не стосуються Закону №1697-VІІ, відповідно до якого заявнику призначена пенсія.

З вказаних підстав просив залишити заяву про перегляд рішення суду за виключними обставинами без задоволення.

Ухвалою суду від 30.01.2023 заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження за виключними обставинами та призначено судове засідання для розгляду заяви по суті.

Представник заявника (позивача у справі) у судовому засіданні заяву про перегляд рішення суду за виключними обставинами підтримав, заяву просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заяви про перегляд рішення суду за виключними обставинами заперечила, у задоволенні заяви просила відмовити.

Розглянувши заяву про перегляд рішення суду за виключними обставинами, колегія суддів встановила наступне.

14.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зобов`язання виплачувати пенсію в розмірі 60% від розміру заробітної плати, зазначеної у довідці Черкаської обласної прокуратури від 26.04.2021 № 21-254 вих 21, а саме 45 911 грн. 04 коп., без обмеження пенсії максимальним розміром, та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.02.2021.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №580/3889/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Обгрунтовуючи рішення, суд встановив, що Позивач з 2017 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру", у розмірі 60% від суми місячної заробітної плати. З 01.02.2021 пенсія позивача перерахована на підставі довідки Черкаської обласної прокуратури від 26.04.2021 № 21-254 вих 21, виходячи з 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, та з обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, відповідно до абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону № 1697-VІІ (в редакції Законів України від 24.12.2015 року № 911-VІІІ та від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ), та статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI.

Так, згідно статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Суд враховав правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.06.2020, по справі №580/234/19 (провадження №К/9901/16845/19), що наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо). З часу набрання чинності Законом №3668-VI він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України.

Відтак, на осіб, яким пенсія призначена (перерахована) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI, в тому числі на підставі Закону України «Про прокуратуру», та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Також суд врахував, що окрім пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI обмеження максимального розміру пенсії колишніх працівників прокуратури встановлені також і Законом України «Про прокуратуру» №1697.

12.10.2022 Конституційний Суд України прийняв рішення від №7-р(ІІ)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21), яким ухвалив:

- визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року;

- приписи статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

25.01.2023 заявник на підставі пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною шостою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 365 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції.

Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 у справі №808/1628/18 зазначив, що положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Словосполучення «ще не виконане», яке вживається у пункті 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також «розширеного тлумачення», про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14 травня 2020 року, якою справу № 808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.

Не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №580/3889/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено повністю.

Отже, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №580/3889/21 не передбачає примусового його виконання, відтак не підлягає перегляду за виключними обставинами.

Щодо посилань заявника на ті обставини, що дія Рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) поширюється на Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, колегія суддів зазначає наступне.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) зазначив, що приписи статті 2 Закону № 3668, що поширюють свою дію на Закон № 2262, не відповідають приписам статей 1, 3, 8, частин першої, другої, п`ятої статті 17, частини першої статті 46, частини першої статті 65 Конституції України в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Отже, у вказаному Рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку про неконституційність Закону №3668 лише в частині, що стосується Закону №2262.

Заявник також зазначає, що дія рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) поширюється на прокурорських працівників, оскільки органи прокуратури є правоохоронними органами, які забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, та зазначені у статті 17 Конституції України.

Щодо вказаних доводів колегія суддів зазначає, що згідно частини 2 статті 17 Конституції України забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 №3781-Х11 правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Зі змісту рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) вбачається, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Отже вказаним Рішенням Конституційного Суду України визначено лише частину осіб, які відносяться до правоохоронних органів, на яких не розповсюджується обмеження розміру пенсії, а саме: особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також особи, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року, і яким призначено пенсію відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII

Водночас заявнику (позивачу у справі) призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, згідно статті 1 якого прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Стаття 2 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 передбачає, що на прокуратуру покладаються такі функції:

1) підтримання державного обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України;

3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Отже органи прокуратури є правоохоронними органами, проте не є військовими формуваннями, які збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року, та пенсія позивачу призначена за іншим законом, ніж Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII.

З огляду на зазначене Рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) не поширює свою дію на Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) приписи статті 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» втрачають чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України даного рішення.

Таким чином, положення приписи статті 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» втрачають чинність з 12.04.2023.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №580/3889/21 є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 90, 241-243, 248, 256, 294, 295, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №580/3889/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів від дати виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 02 березня 2023 року.

Головуючий Алла РУДЕНКО

Судді В.О. Гаврилюк

В.П. Тимошенко