Справа № 140/6098/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/6098/22 пров. № А/857/18520/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року (головуючий суддя Ксендзюк А.Я., м.Луцьк) у справі №140/6098/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

19.09.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 327680 від 05 вересня 2022 року, прийняту начальником відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Шендюк Тарасом у сумі 17000,00 грн.

Позов обґрунтовує тим, що є пенсіонером та має у приватній власності автомобіль БАЗ д.н.з НОМЕР_1 , який в даний час особисто не використовує. 23.08.2022 племінник позивача - ОСОБА_2 позичив вказаний автомобіль для перевезення родичам будівельних матеріалів. Повертаючи автомобіль, ОСОБА_2 повідомив, що його зупинили працівники автомобільної інспекції і склади акт за відсутність товарно-транспортної накладної; усне пояснення про перевезення особистого вантажу, а тому товарно-транспортна накладна не потрібна, інспектором не враховано, а письмове пояснення не відібрано. Крім того, 30.08.2022 позивач поштовим зв`язком отримала акт №333165 від 23.08.2022 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та повідомлення про розгляд 05.09.2022 справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідно до якого позивач порушила статті 34 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (Закон № 2344-III). Представником позивача було взято участь у розгляді даного акту та надано письмові пояснення. Постановою начальника відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Шендюха Т.Ю. № 327680 від 05 вересня 2022 року до позивача застосовано адміністративно-господарського штраф у сумі 17000,00 грн., за допущення позивачем, як перевізником, відсутності документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-III. Вказане рішення позивач вважає безпідставним та незаконним, оскільки прийняте без належного попереднього усестороннього та об`єктивного з`ясування всіх дійсних обставин справи, з істотними порушення вимог чинного законодавства України. Разом з тим, вказує, що саме по собі перевезення її родичем власного вантажу, без належного доведення відповідачами здійснення нею чи водієм господарської діяльності чи перевезенням вантажів на комерційній основі не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-III, оскільки відповідачі не надали належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки 23.08.2022 позивач, як автомобільний перевізник, на власному транспортному засобі здійснювала на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів, а відтак, що позивач є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-III, в зв`язку з чим у відповідачів відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності на підставі за статті 60 Закону № 2344-III.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 05 вересня 2022 року №327680.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що 23.08.2022 на 132 км. автодороги М-19 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Носенком С.В. на підставі направлення на перевірку від 19.08.2022 №013453 та тижневого графіка перевірки було здійснено рейдову перевірку транспортного засобу НОМЕР_1 перевізника ОСОБА_1 . Водій ОСОБА_3 надав свідоцтво про реєстрацію ТЗ БАЗ Т713.21, реєстраційний номер НОМЕР_1 (власником є позивач), посвідчення водія № НОМЕР_2 та складську накладну №15386 від 23.08.2022 (зафіксовано за допомогою боді-камери інспектора). Як свідчить складська накладна №15386 від 23.08.2022, перевізником надавались послуги перевезення товару, а саме: Дуб сонома трюфель 0423 WL 18мм 2750*1830 (тобто ДСП) в кількості 36 штук. Вартість послуги перевезення становила 1000 грн. (позиція №3 накладної). Вказує, що надана видаткова накладна №15 датована 22.08.2022 (перевірка відбувалась 23.08.2022), не має жодного відношення до даної справи та не пред`являлась інспектору. Також існують сумніви щодо її юридичної сили, адже дана накладна від 22.08.2022 скріплена печаткою ФОП ОСОБА_4 , яка відповідно до актуальних відкритих даних припинила підприємницьку діяльність на той момент. Зазначає, що в даному випадку ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, серед видів діяльності якої є 52.21 «Допоміжне обслуговування наземного транспорту». Цей вид діяльності включає діяльність, пов`язану із перевезенням пасажирів, тварин або вантажів наземним транспортом. В той же час покупцем, відповідно до складської накладної №15386 від 23.08.2022, є ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 . Як свідчать відкриті джерела, за цією адресою зареєстрований ТОВ «Інтарсіо», власником якого є ОСОБА_5 . Отже, під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) вірно був встановлений факт надання послуг перевезення вантажу, що підтверджується усіма наведеними вище даними та показаннями водія ОСОБА_3 . Крім того, вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт відчуження або передачу у користування позивачем автомобіля. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу. З посиланням на законність прийнятого судом першої інстанції рішення просить таке залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема ОСОБА_1 зазначає, що апелянт не навів належних та допустимих доказів порушення Волинським окружним адміністративним судом норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування оскаржуваного ним судового рішення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

На підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділом державного нагляду (контролю) у Волинській області у період 22.08.2022-28.08.2022, затвердженим начальником вказаного відділу 19.08.2022, та згідно із направленням на рейдову перевірку від 19.08.2022 №013453, 23.08.2022 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Носенком С.В. проведена рейдова перевірка, про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.08.2022 № 333165.

Вказаним актом встановлено, що водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки БАЗ Т713.21, номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 , допустив порушення, а саме під час перевезення вантажу відсутня товарно-транспортна накладна.

На вказаний акт позивачем подано пояснення-заперечення від 05.09.2022.

Постановою начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті Шендюха Т.Ю. про застосування адміністративно-господарського штрафу №327680 від 05.09.2022 за відсутність документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, з перевізника ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернулася до суду першої інстанції з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 з наступними змінами та доповненнями (Закон № 2344-III).

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт визначена статтею 60 Закону № 2344-III, зокрема абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наведені норми закону дають колегії суддів вважати, що суб`єктом відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону № 2344-III є саме автомобільний перевізник.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб марки БАЗ Т713.21, номерний знак НОМЕР_1 , перебуває у приватній власності ОСОБА_1

23.08.2022 вказаним транспортним засобом керував водій ОСОБА_6 . Вказані обставини не є спірними.

Апеляційним судом встановлено, що наданій відповідачем складській накладній №15386 від 23.08.2022, в графі постачальник зазначено «1», в графі покупець «Узналі», проте жодних доказів перевезення вантажу саме ОСОБА_1 , на яку складено постанову про застосовування адміністративно-господарського штрафу № 327680 від 05.09.2022, відповідачем до матеріалів справи не надано. Крім того, у справі відсутні докази, що ОСОБА_2 є найманим працівником фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Згідно з статтею 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

Отже, колегія суддів зазначає, що автомобільний перевізник це не завжди власник автомобіля, це особа, яка його використовує, тобто здійснює перевезення пасажирів чи (та) вантажів цим транспортним засобом.

Аналогічний висновок наведено Верховним Судом у постанові від 09.08.2019 у справі за № 806/1450/16.

З огляду на встановлені фактичні обставини та не подання апелянтом доказів протилежного, апеляційний суд вказує, що позивач в спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону № 2344-III, відтак не може нести відповідальність, передбачену абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (Порядок).

Відповідно до п. 15 Порядку під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з статтею 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Норма статті 48 Закону № 2344-III не визначає вичерпного переліку документів та є бланкетною (відсилочною), тобто, крім визначеного переліку документів, як автомобільний перевізник, так і водій, зобов`язані мати, у кожному конкретному випадку, і інші документи, передбачені законодавством.

Апеляційним суд зазначає, що посадовим особам в ході проведення перевірки водієм транспортного засобу, який здійснював перевезення вантажу надано документ на вантаж, а саме складську накладну №15386 від 23.08.2022, де в графі в графі постачальник зазначено «1», в графі покупець «Узналі», що не підтверджує придбання чи перевезення вантажу позивачем як автомобільним перевізником. Оскільки апелянтом не надано доказів того, що позивач виступала автомобільним перевізником, а водій ОСОБА_2 є її найманим працівником, колегія суддів вважає, що підстави для застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 відсутні, а тому оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 05.09.2022 №327680 є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі №140/6098/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний