Справа № 129/1705/22
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 грудня 2022 р. Справа № 129/1705/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Слободян Ю.Ю.,

представника позивача: Луценка О.І.,

представника відповідача: Скляра О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Державної міграційної служби України

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Гайсинського районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) із позовом до Державної міграційної служби України (далі - ДМС України, відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у визнанні особою без громадянства від 16.06.2021 р. №14715 та зобов`язати відповідача провести повторну процедуру визнання ОСОБА_1 особою без громадянства з урахуванням діючого законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що звернулась із заявою про визнання її особою без громадянства, однак оскаржуваним рішенням відповідача їй відмовлено.

Позивач із таким рішенням не погоджується та вказує, що надала довідку про те, що не належить до громадянства держави її попереднього постійного проживання, відтак, наявні підстави для визнання її особою без громадянства.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 29 липня 2022 року справу передано Вінницькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.10.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Цією ж ухвалою учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті.

17.10.2022 р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що позивач звернувшись із заявою про визнання особою без громадянства подала недостовірні/суперечливі відомості. Зокрема, в анкеті під час звернення за статусом біженця ОСОБА_1 вказала, що прибула на територію України в 1999 році, проте у поясненнях наданих до заяви про визнання особою без громадянства зазначила, що прибула на територію України в 2000 році. Також встановлено інші невідповідності, зазначені в анкеті про надання статусу біженця та в заяві про визнання особою без громадянства. Зокрема, в анкеті під час звернення за статусом біженця позивач зазначила, що батьків вона не знає, її виховувала бабуся - ОСОБА_2 , 1917 року народження, а в поясненнях, наданих заявницею до заяви про визнання особою без громадянства, позивач зазначила, що її бабуся ОСОБА_3 . Відтак, такі неточності викликають недовіру до заявника і ставлять під сумнів надану нею інформацію.

Також представник наголошує на тому, що у поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що вона народилася у с. Джамбул, Букінський район, Республіка Узбекистан, натомість у довідці від 29.06.2019 року № 11/03/99, виданій Ташкентським обласним відділом РАЦС, зазначено, що запис про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відділ РАЦ Бакінського району і в архівах відділу РАЦС Ташкентської області відсутній, відтак свідчення заявниці суперечать офіційним даним державних органів Республіки Узбекистан.

Окремо вказано й на те, що недовіру до заявника викликає те, що вона та її сім`я прибули на територію України без будь - яких документів ( паспортів, свідоцтв про народження, тощо).

02.11.2022 представником позивача надано відповідь на відзив, відповідно до змісту якої представник вважає, що відповідач не спростував твердження та аргументи позивачки по суті заявлених позовних вимог, відтак представник позивача просить задовольнити адміністративний позов.

Представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив, в яких наголошено на тому, що ОСОБА_1 під час звернення до територіального органу із заявою про отримання статусу особи без громадянства надавала про себе неправдиві та суперечливі відомості, які були виявлені під час розгляду заяви про визнання особою без громадянства, що і стало підставою для відмови.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обґрунтування наведені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечував щодо заявлених позовних вимог, посилаючись на доводи відзиву та заперечення на відповідь на відзив, просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши усні пояснення представників сторін, з`ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

16.06.2021 р. ОСОБА_1 звернулась до Гайсинського відділу УДМС України у Вінницькій області із заявою про визнання особою без громадянства. В заяві зазначено, що позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Джамбул Букінського району, Узбекистан, дівоче прізвище ОСОБА_1 . З 1979 по 1989 рік навчалася в школі в с. Джамбул. В 1988 році отримала паспорт колишнього СРСР ВВС м. Бука. В 1993 році вийшла заміж за ОСОБА_5 , паспорт на прізвище ОСОБА_1 не змінила. Прибула до України з сім`єю 31.08.2000 р. через сімейні обставини.

До заяви долучено довідку з посольства Республіки Узбекистан в Україні, автобіографію, заяву, повідомлення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, заяву про відмову в наданні послуг перекладача та інші документи.

Згідно з довідкою від 14.05.2015 р., виданою посольством Республіки Узбекистан в Україні про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку Республіки Узбекистан, заявниця не є громадянкою Республіки Узбекистан.

В ході розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання особою без громадянства, Гайсинським відділом УДМС України у Вінницькій області направлено запити до органів СБУ, НПУ, Державної прикордонної служби, посольства Республіки Узбекистан в Україні.

За наслідком розгляду даних запитів надійшли наступні відповіді:

- від Гайсинського районного відділу УСБУ у Вінницькій області від 03.08.2021 р. про відсутність інформації стосовно ОСОБА_1 ;

- від Гайсинського районного управління поліції ГУ НП у Вінницькій області від 17.08.2021 р. про відсутність інформації стосовно ОСОБА_1 ;

- від Адміністрації Державної прикордонної служби України від 24.06.2021 р. про відсутність інформації для відмови у визнанні особою без громадянства ОСОБА_1

- від посольства Республіки Узбекистан в Україні про підтвердження видачі довідки від 14.05.2015 р. про неналежність ОСОБА_1 до громадянства Республіки Узбекистан. Підтверджено, що ОСОБА_1 не є громадянкою Республіки Узбекистан (про що зазначено у висновку за результатами розгляду заяви від 16.06.2021 р., арк. висновку 4).

Відповідно до матеріалів справи про визнання особою без громадянства ОСОБА_1 , за результатами проведених перевірок Гайсинським відділом УДМС України у Вінницькій області не виявлено підстав для відмови у визнанні ОСОБА_1 особою без громадянства, про що на виконання п. 29 Порядку розгляду заяв про визнання особою без громадянства листом за підписом начальника Гайсинського відділу УДМС України у Вінницькій області повідомлено УДМС України у Вінницькій області, разом з направленням матеріалів справи ( а.с. 55 ).

За наслідком розгляду Департаментом у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України матеріалів клопотання про визнання особою без громадянства ОСОБА_1 складено висновок, яким запропоновано на підставі абз. 3 ч. 3 ст. 6-1 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» прийняти рішення про відмову у визнанні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особами без громадянства ( а.с. 50 - 53). Зазначений висновок затверджено 16.06.2022 року.

У висновку вказано, що в анкеті особи, яка звернулась із заявою про надання статусу біженця, ОСОБА_1 вказала, що прибула на територію України в 1999 році, проте у поясненнях наданих до заяви про визнання особою без громадянства зазначено дату прибуття на територію України 2000 рік.

Також встановлено, що заявниця в анкеті особи, яка звернулась із заявою про надання статусу біженця, зазначила, що батьків вона не знає, її виховувала бабуся - ОСОБА_2 , 1917 року народження, а в поясненнях, наданих заявницею до заяви про визнання особою без громадянства, ОСОБА_1 зазначила, що її бабуся - ОСОБА_3 .

При цьому, Департамент у висновку вказав, що дані батьків (членів сім`ї) особи, яка звернулася з питання визнання особою без громадянства, мають істотне значення для встановлення належності чи неналежності заявника до громадянства держави, громадянином якої є її батьки. Проте заявником щодо персональних даних матері надані неправдиві відомості.

Також зазначено, що заявниця надала довідку від 29.06.2016 № 11/03/99, видану Ташкентським обласним відділом РАЦС, де зазначено, що запис про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відділі РАЦС Букінського району і в архіві відділу РАЦС Ташкентської області відсутній.

Окремо вказано, що не підтверджено заявлену родиною ОСОБА_1 причину вимушеного виїзду із Республіки Узбекистан без документів. При цьому, перевірити факт в`їзду заявників на територію України у 1999 році чи у 2000 році, або в інший період не є можливим через те, що відповідні відомості мають обмежений термін зберігання.

Таким чином установлено, що ОСОБА_1 повідомила про себе неправдиві відомості щодо обставин , які впливають на визначення її статусу.

16.06.2022 р. ДМС України прийнято рішення №14715 про відмову у визнанні ОСОБА_1 особою без громадянства. Разом з нею особою без громадянства відмовлено у визнанні її неповнолітнім дітям: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с. 49).

Про прийняте рішення ОСОБА_1 повідомлено листом ДМС України від 20.06.2022 (а.с. 47 ).

Не погоджуючись з таким рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її права, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

В розумінні статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства " (далі - Закон №3773-VI) особа без громадянства - особа, яка не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону.

Частинами 22, 23 статті 4 вказаного Закону визначено, що особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, має право звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про визнання особою без громадянства, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Особи, яких визнано особами без громадянства в порядку, встановленому цим Законом, та які отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах, на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Положеннями статті 6-1 Закону №3773-VI передбачено, що заява про визнання особою без громадянства подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, повнолітньою дієздатною особою.

Відомості про дитину наводяться в заяві одного з її законних представників. Заява про визнання дитини, розлученої із сім`єю, особою без громадянства подається одним з її законних представників. Заява про визнання недієздатної особи особою без громадянства подається її законним представником, про що уповноважена особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, робить на заяві відповідний напис. Якщо особа не може власноручно скласти заяву про визнання особою без громадянства у зв`язку з неписьменністю або фізичними вадами, заява на її прохання складається уповноваженою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, про що на заяві робиться відповідний напис.

Разом із заявою подається документ, що посвідчує особу, або документ, що надає право на в`їзд або виїзд з держави, виданий іноземною державою (за наявності), документ, що засвідчує факт неперебування у громадянстві іншої держави (за наявності), або інший документ, що підтверджує інформацію, викладену в заяві. У разі відсутності в особи, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, вищезазначених документів за її письмовою згодою проводиться опитування родичів, сусідів або інших осіб (не менше трьох), які можуть підтвердити факти, викладені в заяві.

Особа, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, має право на співбесіду з уповноваженими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Особа, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, зобов`язана співпрацювати з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, з`являтися на співбесіди, надавати докази для визнання її особою без громадянства.

Особі, яка подає заяву про визнання особою без громадянства та не володіє українською мовою, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, безоплатно забезпечує перекладача з мови, якою володіє така особа, а також письмовий переклад її документів.

Особа під час подання заяви про визнання особою без громадянства надає свої біометричні дані для їх фіксації.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, протягом шести місяців з дня подання заяви про визнання особою без громадянства на підставі всієї наявної інформації і документів приймає рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства. Строк розгляду такої заяви може бути подовжений уповноваженою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, до 12 місяців.

Під час розгляду заяви про визнання особою без громадянства центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, вживає необхідних заходів для збору інформації з місця народження такої особи, країн або місць її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з країни, громадянство якої мають члени її сім`ї.

Протягом строку розгляду заяви про визнання особою без громадянства особа вважається такою, яка тимчасово перебуває на території України на законних підставах. Для підтвердження цього особі видається довідка встановленого зразка про звернення за визнанням особою без громадянства.

Якщо під час процедури визнання особою без громадянства з`ясуються обставини, що можуть свідчити про наявність умов для визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", розгляд заяви про визнання особою без громадянства зупиняється до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Залежно від результатів розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, розгляд заяви про визнання особою без громадянства поновлюється або припиняється.

Якщо під час процедури визнання особою без громадянства з`ясуються обставини, що можуть свідчити про належність особи до громадянства України відповідно до Закону України "Про громадянство України", розгляд заяви про визнання особою без громадянства зупиняється до завершення перевірки належності до громадянства України. Залежно від результатів такої перевірки розгляд заяви про визнання особою без громадянства поновлюється або припиняється.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, приймає рішення про відмову у визнанні особою без громадянства у разі, якщо:

особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, є громадянином України або іншої держави за умови, що її громадянство було визнано компетентним органом цієї держави та заявник був документований відповідно до законодавства цієї держави;

особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, свідомо подала недійсні (крім документів, що стали недійсними у зв`язку із закінченням строку їх дії), підроблені документи або повідомила про себе неправдиві відомості щодо обставин, які впливають на визначення її статусу;

особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, вчинила злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людства, як це визначено міжнародними актами, розробленими з метою недопущення таких злочинів, або скоїла тяжкий злочин неполітичного характеру поза межами країни проживання до того, як вона була допущена у цю країну, або є винною у вчиненні діянь, що суперечать цілям і принципам Організації Об`єднаних Націй.

Після прийняття рішення про відмову у визнанні особою без громадянства протягом трьох робочих днів центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, направляє особі, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, або її законному представнику повідомлення про це із зазначенням підстави відмови відповідно до цього Закону та роз`ясненням порядку оскарження такого рішення.

Рішення про відмову у визнанні особою без громадянства може бути оскаржено особою, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, або її законним представником до адміністративного суду протягом 20 робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову у визнанні особою без громадянства.

У разі якщо особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, скористалася правом на оскарження, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, подовжує строк дії її довідки про звернення за визнанням особою без громадянства на час до остаточного розгляду її заяви.

У разі якщо особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, не скористалася правом на оскарження, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, вилучає у неї довідку про звернення за визнанням особою без громадянства, повертає їй оригінали документів, поданих разом із заявою про визнання особою без громадянства (за наявності), та вирішує питання про добровільне або примусове повернення чи примусове видворення.

Рішення про визнання особою без громадянства скасовується з підстав, передбачених частиною третьою цієї статті. Після прийняття рішення про скасування рішення про визнання особою без громадянства протягом трьох робочих днів центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, направляє такій особі без громадянства або її законному представнику повідомлення про це із зазначенням підстави скасування відповідно до цього Закону та роз`ясненням порядку оскарження. Рішення про скасування рішення про визнання особою без громадянства може бути оскаржено до адміністративного суду протягом 20 робочих днів з дня отримання особою повідомлення про скасування рішення.

У разі якщо особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування рішення про визнання особою без громадянства, скористалася правом на оскарження, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, не вилучає у неї посвідку на тимчасове або постійне проживання та посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон (за наявності) до остаточного вирішення питання про скасування рішення про визнання особою без громадянства.

У разі якщо особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування рішення про визнання особою без громадянства, не скористалася правом на оскарження, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, вилучає у неї посвідку на тимчасове або постійне проживання та посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон (за наявності), отримані на підставі рішення про визнання особою без громадянства, та вирішує питання про добровільне або примусове повернення чи примусове видворення.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, веде облік осіб, які звернулися із заявою про визнання особою без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про визнання або про відмову у визнанні особою без громадянства та про скасування рішення про визнання особою без громадянства, а також осіб без громадянства, яким видані посвідки на постійне чи тимчасове проживання та посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон відповідно до вимог Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства, зразки заяви про визнання особою без громадянства, довідки про звернення за визнанням особою без громадянства встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2021 р. № 317 затверджено Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства (далі - Порядок №317).

Пунктом 2 даного Порядку визначено, що право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Відповідно до пункту 20 Порядку №317, разом із заявою про визнання особою без громадянства особа подає документ, що посвідчує особу, або документ, що надає право на в`їзд або виїзд з держави, виданий іноземною державою (за наявності), документ, що засвідчує факт неперебування у громадянстві іншої держави, строк дії якого закінчився (за наявності), або інший документ, що підтверджує інформацію, викладену в заяві (документи, що підтверджують факт народження особи, перебування її у шлюбі, наявність дітей, навчання в освітньому закладі України або іншої держави, паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, документи про роботу, отримання на території України медичної допомоги, про місце проживання, про право власності на житло або інші об`єкти нерухомості в Україні, довідки, видані органами місцевого самоврядування або державними органами, довідки з посольств іноземних держав або місць попереднього постійного та довгострокового проживання особи, а також з держав, громадянство яких мають члени її сім`ї, тощо).

У разі коли документи подаються законним представником особи, разом з ними подається документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника.

У разі відсутності у особи, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, зазначених документів та/або документів з фотокарткою (для особи, яка досягла 18-річного віку) за її письмовою згодою проводиться опитування родичів, сусідів або інших осіб (не менше трьох), які можуть підтвердити факти, викладені в заяві, та/або впізнати особу за фотокарткою.

Перелік таких осіб надається особою, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, або встановлюється працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС за результатами розгляду поданих особою документів із урахуванням її місця проживання, навчання, родинних та соціальних зв`язків тощо.

Опитування осіб повинно бути проведене територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС не пізніше ніж протягом 14 робочих днів з дати подання заяви про визнання особою без громадянства.

Персональні дані особи, що опитується, підтверджуються документами, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, або паспортним документом іноземця або особи без громадянства. Опитаними можуть бути тільки ті іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України.

Результати опитування особи щодо підтвердження фактів, викладених в заяві про визнання особою без громадянства, письмово фіксуються працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС у вигляді пояснення, засвідчуються підписом особи, що була опитана, та працівника територіального органу/територіального підрозділу ДМС та зберігаються у справі про визнання особою без громадянства. Під час опитування працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС можуть задаватися особі уточнюючі питання, які мають істотне значення для вирішення питання щодо визнання особою без громадянства.

За результатами свідчень кожної особи, яка брала участь у впізнанні особи за фотокарткою, складається окремий акт впізнання особи за формою згідно з додатком 2, який враховується під час ідентифікації та/або встановлення особи.

Згідно з пунктом 25 Порядку №317, у ході перевірки поданих документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС формує матеріали справи у паперовій формі, перевіряє справжність поданих документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства, у межах своїх повноважень з`ясовує питання щодо наявності чи відсутності підстав для прийняття рішення про визнання особою без громадянства.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, до якого було подано заяву про визнання особою без громадянства, здійснює ідентифікацію особи на підставі даних, отриманих з баз даних Єдиного державного демографічного реєстру та відомчої інформаційної системи ДМС.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, до якого було подано заяву про визнання особою без громадянства, не пізніше ніж протягом тижня з дати подання такої заяви проводить перевірку заявника за даними обліку територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, у тому числі щодо належності до громадянства України, шляхом надсилання відповідних запитів. Відповідь на такі запити повинна надаватися територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС не пізніше ніж протягом 10 робочих днів з моменту отримання відповідного запиту.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, до якого було подано заяву про визнання особою без громадянства, надсилає не пізніше ніж протягом двох тижнів з дати подання такої заяви відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів Служби безпеки, Адміністрації Держприкордонслужби. МВС, органи Національної поліції, регіональні органи Служби безпеки проводять відповідно до своїх повноважень у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яких не може бути визнано особами без громадянства у зв`язку з наявністю підстав, визначених частиною третьою статті 6-1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит. Строк перевірки може бути продовжений, але не більш як на один місяць.

Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС отримує інформацію про особу, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, від Адміністрації Держприкордонслужби у межах її повноважень.

Пунктом 26 Порядку №317 визначено, що під час розгляду заяви про визнання особою без громадянства працівник територіального органу/територіального підрозділу, структурного підрозділу ДМС вживає необхідних заходів для збору інформації з місця народження такої особи, держав або місць її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з держави, громадянство якої мають члени її сім`ї.

У разі необхідності отримання більш детальної інформації про особу, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС може ініціювати перевірку відомостей, викладених у такій заяві, шляхом відвідування заявника за місцем проживання та опитування осіб, які можуть підтвердити або спростувати інформацію, надану заявником.

У разі коли особою надані довідки про неналежність до громадянства держав її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з держави, громадянство якої мають члени її сім`ї, до органів видачі таких довідок надсилаються запити щодо підтвердження факту видачі цих довідок.

У разі коли особою не надані довідки про неналежність до громадянства держав її попереднього постійного та довгострокового проживання та/або з держави, громадянство якої мають члени її сім`ї, працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС надсилається відповідний запит дипломатичним представництвам або консульським установам (далі - іноземні представництва) цих держав із проханням надати відповідь на запит протягом одного місяця.

У разі неотримання відповіді на такий запит від іноземних представництв протягом двох місяців повторний запит до іноземного представництва надсилається працівником структурного підрозділу ДМС. У разі неотримання відповіді на повторний запит протягом двох місяців з моменту його надсилання працівником структурного підрозділу ДМС надсилається запит іноземному представництву втретє.

У разі коли після третього такого запиту не надходить відповіді від іноземного представництва, то особа не вважається громадянином цієї держави.

Як встановлено судом, позивачкою до заяви про визнання особою без громадянства долучено, зокрема, довідку від 14.05.2015 р., видану посольством Республіки Узбекистан в Україні про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку Республіки Узбекистан, що заявниця не є громадянкою Республіки Узбекистан.

В ході розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання особою без громадянства, Гайсинським відділом УДМС України у Вінницькій області направлено, зокрема, запит до посольства Республіки Узбекистан в Україні.

За наслідком розгляду такого запиту від посольства Республіки Узбекистан в Україні надійшла відповідь про підтвердження видачі довідки від 14.05.2015 р. про неналежність ОСОБА_1 до громадянства Республіки Узбекистан. Підтверджено, що ОСОБА_1 не є громадянкою Республіки Узбекистан ( а.с. 119 ).

Відповідно до пунктів 27, 29, 30 Порядку №317 перевірка інформації про дату в`їзду на територію України заявника проводиться з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, "Аркан" або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які надається протягом місяця з дня надходження таких запитів.

У разі необхідності одержання відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть такі відомості одержуються в установленому законодавством порядку.

У разі необхідності підтвердження інших відомостей про заявника або дійсності поданих ним документів надсилаються запити відповідним державним органам або їх територіальним органам/територіальним підрозділам, які надають відповідь протягом місяця з дня надходження таких запитів.

Після вжиття заходів, передбачених пунктами 20-28 цього Порядку, які належать до компетенції працівників територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, після отримання відповідей на запити до територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, МВС, органів Національної поліції, регіональних органів Служби безпеки та Адміністрації Держприкордонслужби справа про визнання особою без громадянства із доданими аудіофайлами співбесід надсилається для подальшого розгляду структурному підрозділу ДМС. При цьому справа структурному підрозділу ДМС повинна бути надіслана не пізніше ніж через три місяці з дати приймання документів. Якщо у зазначений строк відповіді на запити не отримані, справа надсилається без таких відповідей, які потім надсилаються структурному підрозділу ДМС окремо.

Як встановлено судом, за результатами проведених перевірок Гайсинським відділом УДМС України у Вінницькій області не виявлено підстав для відмови у визнанні ОСОБА_1 особою без громадянства, про що на виконання п. 29 Порядку розгляду заяв про визнання особою без громадянства листом за підписом начальника Гайсинського відділу УДМС України у Вінницькій області повідомлено УДМС України у Вінницькій області, разом з направленням матеріалів справи ( а.с. 55 ).

Працівник структурного підрозділу ДМС перевіряє у місячний строк правильність оформлення документів, що надійшли від територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, вивчає відповідність наведених підстав, визначених статтею 6-1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", з`ясовує питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні статусу особи без громадянства відповідно до частини третьої статті 6-1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", у разі потреби надсилає запит до МВС, Національної поліції, Служби безпеки, призначає співбесіду особі, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, а також проводить інші заходи, віднесені до його компетенції відповідно до пункту 26 цього Порядку.

МВС, Національна поліція, Служба безпеки проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, які не мають право на визнання особою без громадянства. Строк розгляду запитів може бути продовжений зазначеними органами, але не більш як на один місяць. Інформація про результати перевірки надсилається ДМС.

Рішення про визнання особою без громадянства приймається уповноваженою особою ДМС за результатами ідентифікації та/або встановлення особи, перевірки поданих нею документів та відсутності підстав для відмови у визнанні особою без громадянства, на підставі обґрунтованого висновку, складеного працівником структурного підрозділу ДМС (п.34 Порядку №317 ).

Відповідно до п. 35 Порядку №317 рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства оформляється за формою згідно з додатком 1 засобами відомчої інформаційної системи ДМС, підписується кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи ДМС, при цьому рішення у паперовій формі підписується уповноваженою особою ДМС, скріплюється печаткою ДМС та долучається до матеріалів справи про визнання особою без громадянства.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, до якого була подана заява про визнання особою без громадянства, створює паперову копію електронного рішення про визнання особою без громадянства шляхом друку з відомчої інформаційної системи ДМС, скріплює її печаткою територіального органу/територіального підрозділу ДМС та видає його під підпис особі без громадянства особисто або її законному представнику.

Зазначений документ з підписом заявника або його законного представника сканується працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС до заяви про визнання особою без громадянства.

Рішення про відмову у визнанні особою без громадянства після підписання уповноваженою особою ДМС сканується працівником структурного підрозділу ДМС із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС до заяви про визнання особою без громадянства та надсилається особі з урахуванням вимог пункту 45 цього Порядку.

Пунктом 44 Порядку №317 визначено, що уповноваженою особою ДМС приймається рішення про відмову у визнанні особою без громадянства у разі, коли:

1) особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, є громадянином України або іншої держави за умови, що її громадянство було визнано компетентним органом цієї держави та заявник був документований відповідно до законодавства цієї держави;

2) особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, свідомо подала недійсні (крім документів, що стали недійсними у зв`язку із закінченням строку їх дії), підроблені документи або повідомила про себе неправдиві відомості щодо обставин, які впливають на визначення її статусу;

3) особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, вчинила злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людства, як це визначено міжнародними актами, розробленими з метою недопущення таких злочинів, або скоїла тяжкий злочин неполітичного характеру поза межами держави проживання до того, як вона була допущена у цю державу, або є винною у вчиненні діянь, що суперечать цілям і принципам ООН.

Наведені правові норми встановлюють, що право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України. Заява про визнання особою без громадянства та додані до неї документи подаються заявником або його законним представником особисто територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем проживання особи. За наслідком розгляду заяви приймається рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства.

При цьому, законодавець визначив вичерпний перелік підстав для відмови у визнанні особою без громадянства, серед іншого, у разі якщо особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, свідомо подала недійсні (крім документів, що стали недійсними у зв`язку із закінченням строку їх дії), підроблені документи або повідомила про себе неправдиві відомості щодо обставин, які впливають на визначення її статусу.

Суд акцентує увагу, що заявнику може бути відмовлено у визнанні особою без громадянства з підстав подання недостовірних ( неправдивих ) відомостей лише у разі свідомого подання таких і якщо такі відомості впливають на визначення статусу особи.

Указані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт свідомого подання особою неправдивих відомостей. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, повідомлення завідомо хибних відомостей, обман заявника при поданні заяви про визнання його особою без громадянства.

Як видно із висновку за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання особою без громадянства відповідач посилається на те, що заявником надані недостовірні відомості стосовно :

- дати прибуття на територію України (в анкеті особи, яка звернулась із заявою про надання статусу біженця ОСОБА_1 вказала, що прибула на територію України в 1999 році, проте у поясненнях наданих до заяви про визнання особою без громадянства зазначено дату прибуття на територію України 2000 рік);

- відомостей про батьків (в анкеті особи, яка звернулась із заявою про надання статусу біженця, заявниця зазначила, що батьків вона не знає, її виховувала бабуся - ОСОБА_2 , 1917 року народження, а в поясненнях, наданих заявницею до заяви про визнання особою без громадянства, ОСОБА_1 зазначила, що її бабуся - ОСОБА_3 ).

На думку суду, дата прибуття заявниці на територію України не є тими відомостями, які впливають на статус особи, оскільки, як визначено в п. 2 Порядку №№317, право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України. При цьому, дата прибуття позивача може впливати лише на статус законності чи незаконності перебування останнього на території України, однак не впливає на право бути визнаним особою без громадянства.

Стосовно відомостей про батьків, то відповідач посилається на пункт 26 Порядку №317, яким визначено, що під час розгляду заяви про визнання особою без громадянства працівник територіального органу/територіального підрозділу, структурного підрозділу ДМС вживає необхідних заходів для збору інформації з місця народження такої особи, держав або місць її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з держави, громадянство якої мають члени її сім`ї, та вважає, що дані батьків (членів сім`ї) мають істотне значення для встановлення належності/неналежності заявника до громадянства держави, громадянином якої є батьки.

З такими доводами Департаменту, суд не погоджується, оскільки ця норма вказує, що працівник територіального органу/територіального підрозділу, структурного підрозділу ДМС має вжити заходів для збору інформації з місця народження особи, держав або місць її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з держави, громадянство якої мають члени її сім`ї.

При цьому, в розумінні пункту 26 статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" членами сім`ї іноземця або особи без громадянства є чоловік (дружина), неповнолітні діти, в тому числі неповнолітні діти чоловіка (дружини), непрацездатні батьки та інші особи, які вважаються членами сім`ї відповідно до права країни походження.

Отже, членами сім`ї іноземця є лише непрацездатні батьки, однак в матеріалах справи, як і у висновку відповідача відсутня інформація щодо того, чи були станом на дату подання заяви про визнання особою без громадянства у позивачки непрацездатні батьки та, відповідно, не надано оцінку тому хто входить до кола членів сім`ї ОСОБА_1 , зокрема чи є такою бабуся заявниці.

Як видно з матеріалів справи про визнання особою без громадянства ОСОБА_1 , за результатами проведених перевірок Гайсинським відділом УДМС України у Вінницькій області не виявлено підстав для відмови у визнанні ОСОБА_1 особою без громадянства, про що на виконання п. 29 Порядку розгляду заяв про визнання особою без громадянства листом за підписом начальника Гайсинського відділу УДМС України у Вінницькій області повідомлено УДМС України у Вінницькій області, разом з направленням матеріалів справи ( а.с. 55 ).

При цьому, за наслідком розгляду Департаментом у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України матеріалів клопотання про визнання особою без громадянства ОСОБА_1 складено висновок, яким запропоновано на підставі абз. 3 ч. 3 ст. 6-1 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» прийняти рішення про відмову у визнанні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особами без громадянства ( а.с. 50 - 53).

Разом з тим, як видно з матеріалів справи ОСОБА_1 про визнання особою без громадянства, структурним підрозділом ДМС при перевірці правильності оформлення документів, що надійшли від територіального органу, не вживались заходи щодо збору інформації з місця народження ОСОБА_1 чи з держави її попереднього постійного та довгострокового проживання. Також не вживались заходи і щодо збору інформації стосовно батьків позивачки, в тому числі з держави громадянство якої вона мала.

Оцінюючи оскаржуване рішення, суд керується нормами частини другої статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій "прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

На думку суду, оскаржуване рішення прийнято відповідачем без врахування розтлумачених критеріїв, оскільки відповідачем не вжито, за необхідності, всіх можливих заходів щодо збору інформації з місця народження ОСОБА_1 чи з держави її попереднього постійного та довгострокового проживання та збору інформації стосовно батьків (членів сім`ї) позивача, в тому числі з держави, громадянство якої заявниця мала раніше, з метою встановлення чи спростування належності/не належності позивачки до громадянства іншої держави.

При цьому, як вже зазначено судом вище, висновки відповідача за наслідком розгляду матеріалів клопотання про визнання особою без громадянства ОСОБА_1 про доцільність прийняти рішення про відмову у визнанні позивачки особою без громадянства ( а.с. 50 - 53) суперечать висновку Гайсинського відділу УДМС України у Вінницькій області, згідно з яким за результатами проведених перевірок не виявлено підстав для відмови у визнанні ОСОБА_1 особою без громадянства. Разом з тим, суд повторно наголошує, що будь - яких додаткових перевірок відповідачем не проводилось та нових (інших ) відомостей не отримувалось.

Таким чином, суд констатує, що відповідачем не доведено, що позивачка свідомо повідомила неправдиву інформацію, що впливає на визначення статусу особи. В той же час, в матеріалах справи відсутні докази, що позивачка є громадянином будь - якої іншої держави. Разом з тим, доводи заявниці, що вона втратила громадянство Узбекистану в зв`язку з неперебуванням на консульському обліку підтверджуються належними доказами (довідками посольства Республіки Узбекистан - а.с. 60, 119) та не спростовані відповідачем.

Відтак, матеріали справи не містять фактичних даних, які б свідчили про наявність підстав для відмови у визнанні ОСОБА_1 особою без громадянства.

За встановлених вище обставин та приймаючи до уваги наведене правове регулювання, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про відмову у визнанні особою без громадянства від 16.06.2021 р. №14715 є протиправним, необгрунтованим, порушує права позивачки та, відповідно, підлягає скасуванню.

При цьому, суд керуючись ст. 245 КАС України доходить висновку, що належним способом захисту прав позивачки в спірних правовідносинах буде повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 16.06.2021 року № про визнання особою без громадянства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Відтак, позовні вимоги в частині зобов`язання провести повторну процедуру визнання ОСОБА_1 особою без громадянства з урахуванням діючого законодавства, підлягають задоволенню частково.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд доходить висновку, що з вищенаведених мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 992,40 грн. сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню частково у сумі 496,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України від 16.06.2022 р. №14715 про відмову у визнанні особою без громадянства ОСОБА_1 .

Зобов`язати Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.06.2021 року № про визнання особою без громадянства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач: Державна міграційна служба України (вул. Володимирська, 9, м. Київ, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна