Справа № 160/2230/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2022 року Справа № 160/2230/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
25.02.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», в якій позивач просить суд:
- визнати незаконними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати (затримки/перешкоджанні в виплаті) гарантованої суми вкладу;
- визнати право відповідача на отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів фонду гарантування вкладів фізичних осіб суму (гарантовану суму відшкодування), яка знаходиться на поточному рахунку № НОМЕР_2 в розмірі 8065,55 грн.;
- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 відсотки, з урахуванням встановленого індексу інфляції (інфляційні втрати) в розмірі 3201,56 грн.;
- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осібна на користь ОСОБА_1 відсотки з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, пеню за прострочення зобов`язання в розмірі 769,65 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29.04.2016 останній уклав договір банківського вкладу з ПАТ «Банк Михайлівський» та розмістив на рахунках банку власні кошти. Банк прийняв кошти у розмірі 7950 грн. і зарахував їх на вкладний (депозитний) рахунок на строк до 27.10.2016 та зобов`язався сплачувати проценти за користування коштами у розмірі 34,78 річних. Водночас, відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12.07.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12.07.2016, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 по 12.07.2018 включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський». Позивач вважає, що оскільки в зв`язку з проведенням процедури ліквідації банку повне управління банком та розпорядженням його майном здійснює відповідач, а тому, останній є також і боржником по поверненню коштів за договором банківського вкладу. Крім того, позивач наголошує, що відповідач рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.08.2018 у справі №208/5512/17, згідно з яким стягнуто з відповідача на користь позивача суму відшкодування коштів за договором №980-026-000002454 від 29.04.2016 в розмірі вкладу 8065,55 грн., інфляційні втрати 935,60 грн., три відсотки річних 242,00 грн., не виконав. При цьому, уповноваженою особою Фонду не було включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з посиланням на нікчемність правочину (транзакцію), чим порушено гарантоване законом право виплатити за вкладом. Таким чином, Фонд гарантування вкладів на час звернення до суду з позовом не здійснив відшкодування гарантованої суми. У зв`язку з означеними обставинами, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою та просив суд задовольнити позовну заяву повністю.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі №160/2230/20 означену позовну заяву повернуто позивачеві.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.05.2020 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі №160/2230/20 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №160/2230/20, розгляд останньої призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 16.07.2020 о 09:15.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», своїм правом на подання пояснень не скористалась.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі №160/2230/20 задоволено. Зупинено провадження в адміністративній справі №160/2230/20. Зобов`язано сторін надати суду повідомлення про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 заяву представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про поновлення провадження в адміністративній справі №160/2230/20 задоволено. Провадження в адміністративній справі №160/2230/20 поновлено. Судове засідання у справі призначено на 20.12.2022.
Останнє судове засідання у справі відбулось 29.12.2022. У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Від представника відповідача надійшла заява про проведення підготовчого засідання без його участі.
За приписами ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Суд встановив, що 29.04.2016 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» укладено Договір №980-026-000002454 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», згідно пункту 1 якого банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_2 (далі рахунок) в гривні (вид валюти) для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку.
Також, 29.04.2016 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено Договір №980-026-000231021 (тип договору «Суперкапітал» (новий) з виплатою процентів в кінці строку), за умовами підпункту 1.1 якого ОСОБА_1 передає ПАТ «Банк «Михайлівський» грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим Договором, а банк, в свою чергу, зобов`язується повернути кошти та виплатити проценти в порядку та умовах, встановлених цим договором.
Згідно із означеним договором сторони обумовили загальну суму вкладу в розмірі 7950,00 грн., строк користування коштами не більше, ніж 181 день (до 27.10.2016), ставка процентів за користування коштами складає 34,78 річних.
Як зазначає позивач у позовній заяві та поясненнях, свої зобов`язання за договором останній виконав належним чином, проте, відповідач вклад у строки, визначені договором, позивачу не повернув.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач перерахував на свій рахунок в ПАТ «Банк «Михайлівський» суму коштів в розмірі 8065,55 грн.
Обставини щодо отримання банком вищенаведених сум підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №7395764 від 29.04.2016.
Звертаючись до суду з цією позовною заявою, позивач, як на підставу для її задоволення вказав, що оскільки в зв`язку з проведенням процедури ліквідації банку повне управління банком та розпорядженням його майном здійснює відповідач, останній є також і боржником по поверненню коштів за договором банківського вкладу.
На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23.05.2016 №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 до 22.06.2016.
Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12.07.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12.07.2016, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 по 12.07.2018 включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016 по 12.07.2018.
На підставі п. 2 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 35, ч. 5 ст. 44, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 21.06.2018 №1758 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» строком на два роки з 13.07.2018 до 12.07.2020 включно.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.05.2020 №1014 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» на один рік з 13.07.2020 до 12.07.2021 включно.

Уповноваженою особою Фонду призначено та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський»: з 05.09.2016 Волкова Олександра Юрійовича; з 25.01.2017 ОСОБА_2 ; з 09.02.2018 ОСОБА_3 ; з 13.07.2018 ОСОБА_4 ; з 12.02.2020 ОСОБА_5 .

На підставі вказаного та з урахуванням того, що кошти позивачу повернуто не було, уповноважена особа не подала до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду, позивач просив стягнути вказані суми з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.08.2018 у справі №208/5512/17 позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ПАТ «Банк Михайлівський» про зобов`язання провести відшкодування коштів, задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача суму відшкодування коштів за договором №980-026-000002454 від 29.04.2016 в розмірі вкладу 8065,55 грн., інфляційні страти 935,60 грн., три відсотки річних 242,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із означеним рішенням суду, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб оскаржено останнє до Дніпровського апеляційного суду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.01.2020 у справі №208/5512/17 апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено частково. Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.08.2018 скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Банк Михайлівський» про стягнення коштів закрито. Роз`яснено, що спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначену вище постанову Дніпровського апеляційного суду.

Проте, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.03.2021 у справі №208/5512/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 23.01.2020 залишено без змін.

З огляду на викладені обставини, вважаючи дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати (затримки/перешкоджанні в виплаті) гарантованої суми вкладу незаконними, позивач звернувся за захистом своїх прав до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Правові наслідки порушення зобов`язання та відповідальність за порушення зобов`язання встановлені положеннями глави 51 ЦК України.

За приписами статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено правові наслідки, встановлені договором або законом у разі порушення зобов`язання, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Разом з тим, ч. 1 ст. 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку, яка врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

У пункті 8 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі по тексту рішення у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно п. 16 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

А за приписами ст. 27 Закону №4452 передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Отже, Фонд гарантування вкладів виплачує гарантовану суму вкладу вкладникам банку за двох умов, а саме: після отримання від Уповноваженої особи Фонду Переліку (реєстру) вкладників банку або додаткової інформації щодо вкладника банку; після включення Фондом гарантування такого вкладника банку до Загального реєстру вкладників Банку.

Так, з документів, наявних у матеріалах справи, суд встановив, що 19.05.2016 відповідачем повернуто позивачу вклад і виплачено проценти за користування коштами у загальному розмірі 8065,55 грн., що підтверджено довідкою ПАТ «Банк Михайлівський» про стан рахунку №3201 від 20.03.2017 №3Г1(К)/17970, та не заперечується позивачем у позовній заяві.

Оскільки ОСОБА_1 отримала гарантовану суму відшкодування у розмірі 8065,55 грн., що підтверджується матеріалами справи, право на отримання якої вона просить визнати, підстави для задоволення позовних вимог у частині визнання незаконними дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати (затримки/перешкоджанні в виплаті) гарантованої суми вкладу та визнання права на отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів фонду гарантування вкладів фізичних осіб суму (гарантовану суму відшкодування), яка знаходиться на поточному рахунку № НОМЕР_2 в розмірі 8065,55 грн., відсутні.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції (інфляційні втрати) у розмірі 3201,56 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми, пеню за прострочення зобов`язання в розмірі 769,65 грн., суд зазначає таке.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до п.п. 3, 5 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

У п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенні ліквідаційної маси.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Як вже встановлено судом, на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23.05.2016 №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 до 22.06.2016.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12.07.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12.07.2016, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 по 12.07.2018 включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016 по 12.07.2018.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 35, ч. 5 ст. 44, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 21.06.2018 №1758 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» строком на два роки з 13.07.2018 до 12.07.2020 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.05.2020 №1014 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» на один рік з 13.07.2020 до 12.07.2021 включно.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин у ПАТ «Банк Михайлівський» вже було введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як зазначено судом раніше, відповідно до п.п. 3, 5 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Окремо суд зазначає, що положення ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, до правовідносин позивача з Фондом не застосовуються.

Згідно ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

В даному випадку у спірних правовідносинах Фонд є суб`єктом владних повноважень, і майнові відносини між сторонами засновані на адміністративному підпорядкуванні, тому, ст. 625 ЦК України на ці відносини не поширюється.

Крім того, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах, на Фонд та уповноважену особу Фонду не покладається відповідальність за невиконання банками, які були стороною у договірних відносинах із вкладниками, їх грошових зобов`язань поза межами дії договорів вкладів.

Аналогічна правова позиція викладені в постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №761/31569/16-ц.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсотків, з урахуванням встановленого індексу інфляції (інфляційні втрати) в розмірі 3201,56 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми, пені за прострочення зобов`язання в розмірі 769,65 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Вказану правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 13.06.2016 у справі №6-1123цс16.

Крім того, з аналізу ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що пеня, як вид забезпечення виконання зобов`язання, може застосовуватися лише у договірних правовідносинах між виконавцем та споживачем, однак позивач як вкладник банку і відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в жодні договірні відносини не вступали. Відповідач не є виконавцем будь-яких робіт чи послуг, а позивач не є їх споживачем.

Враховуючи, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не вступав з позивачем в жодні договірні відносини та під час тимчасової адміністрації не передбачено можливість нарахування штрафних санкцій (п.3 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому, відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Фонд не пізніше наступного дня після закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку розміщує на офіційному веб-сайті Фонду оголошення про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Частиною 7 статті 26 цього Закону встановлено, що Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

В даному випадку, на підставі рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12.07.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12.07.2016, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12.07.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12.07.2016, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 по 12.07.2018 включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016 по 12.07.2018.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 35, ч. 5 ст. 44, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 21.06.2018 №1758 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» строком на два роки з 13.07.2018 до 12.07.2020 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.05.2020 №1014 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» на один рік з 13.07.2020 до 12.07.2021 включно.

В свою чергу, граничні строки виплати гарантованих коштів обмежуються днем подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Проте, станом на момент виникнення спірних правовідносин строк здійснення виплат вкладникам гарантованого відшкодування не сплинув, оскільки, строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» був встановлений до 12.07.2021 включно.

Отже, початок здійснення відповідних виплат вкладникам банку не обмежується одним днем, а є триваючою процедурою, граничний строк якої закінчується днем подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Зазначене дає підстави вважати, що відповідач не був обмежений конкретним строком для виплати гарантованого відшкодування вкладникам банку, окрім встановленого вимогами статті 26 наведеного Закону.

Відтак, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» вчинялись правомірні дії щодо перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, бездіяльність відповідача щодо несвоєчасної виплати позивачу коштів підтверджена не була, а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та його посадові особи, у даному випадку, діяли правомірно та в межах повноважень.

При цьому, нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлено строків, протягом якого Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має здійснити виплату гарантованої суми.

В свою чергу, 19.05.2016 позивачу було виплачено вклад і проценти за користування коштами у розмірі 8065,55 грн., що підтверджується долученою до матеріалів справи позивачем довідкою про стан рахунку №3201 від 20.03.2017 №3Г1(К)/17970.

Таким чином, судом не встановлено протиправності в діях відповідача, відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, буд. 17, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код юридичної особи 21708016), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (бульвар Тараса Шевченка, буд. 35, м. Київ, 01032) про визнання дій незаконними, визнання права, стягнення коштів, відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 29.12.2022.

Суддя О.В. Царікова