Справа № 160/3452/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

27 лютого 2023 року Справа 160/3452/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить визнати поважними причини пропуску строку на звернення до адміністративного суду та поновити строк на звернення до адміністративного суду; визнати протиправним та скасувати висновок позаштатної військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) від 24.02.2022 року; визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.03.2022 № 42 в частині мобілізації ОСОБА_1 .

Згідно з пунктами 3 та 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, суд приходить до висновку, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Позивачем в якості відповідача зазначено ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В свою чергу код ЄДРПОУ НОМЕР_1 належить ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, позивач має надати уточнену позовну заяву з зазначенням вірної назви відповідача.

Також відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Стаття 4 Кодексу адміністративного судочинства України надає визначення поняттю публічної служби, як діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Також, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

При цьому, суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що призначає пенсію (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на звернення щодо призначення пенсії за віком.

Водночас, вжиття конструкції "повинен був дізнатись" в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Наведені норми кореспондуються з приписами частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Водночас, частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, з урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

З позовної заяви слідує, що позивачем оскаржується висновок позаштатної військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) від 01.03.2022 року № 42 в частині мобілізації ОСОБА_1 .

З позовною заявою, яка надійшла на адресу суду 22.02.2023 року, позивач звернувся до лише 15.02.2023 року, направивши позовну заяву засобами поштового зв`язку.

В позовній заяві позивач заявив клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновити строк на звернення до адміністративного суду.

Клопотання про поновлення строку звернення до суду обґрунтовано тим, що 23.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із запитом про надання інформації про правомірність дій стосовно мобілізації. Однак відповідач не надав відповіді на рапорт. Позивач зазначає, що проходив службу у Запорізькій області, а зараз проходить службу у Київській області, тому не мав часу та можливості підготувати належні докази. Номер та дата оскаржуваного наказу відповідача стали відомі лише після отримання відповіді на запит адвоката Давлатова Ш.Б., який діяв в його інтересах. На думку позивача, строк оскарження дій та розпорядчого документа суб`єкта владних повноважень починається з моменту, коли він дізнався про нього, тобто з 07.02.2023 року. Про наявність ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 року по справі № 160/20906/22 стало відомо лише шляхом моніторингу сайту «Судова влада України» 07.02.2023 року.

Вирішуючи питання щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою та підстав для визнання поважними таких причин, суд встановив та зазначає наступне.

Судом встановлено, що 24.02.2022 року військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 було проведено медичний огляд позивача та оформлено довідку про придатність ОСОБА_1 до військової служби.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №42 від 01.03.2022 року «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації» було призвано та направлено для проходження військової служби під час загальної мобілізації, зокрема солдата ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 .

23.09.2022 року позивачем направлено на адресу відповідача заяву, як зазначено позивачем в позовній заяві, про причини його мобілізації.

Не отримавши від відповідача відповіді на заяву, позивач звернувся з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

28 грудня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.12.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/20906/22, позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу залишено без руху. Роз`яснено позивачу, що недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання до суду: заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою, вказавши інші підстави для поновлення строку; уточнену позовну заяву із зазначенням який саме позивач просить суд визнати протиправним та скасувати висновок позаштатної військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), та який саме позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28.02.2022 про мобілізацію ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 року, на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу, повернуто позивачеві.

Позивач вважає, що строк звернення до суду починається з моменту коли він дізнався про оскаржувані рішення, отримавши копії документів на запит адвоката 07.02.2023 року.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає, що позивач про результати проходження військово-лікарської комісії та про свою мобілізацію дізнався в день їх проведення, а саме 24.02.2022 року та 01.03.2022 року, оскільки саме цього дня його було направлено до військової частини.

Поважних причин, які перешкоджали б позивачу звернутися з заявою про надання йому копій оскаржуваних рішень до 23.09.2022 року позивачем не зазначено та не надано доказів їх поважності.

При цьому, звернення з заявою до відповідача 23.09.2022 року було здійснено також після закінчення строків звернення до суду.

Подання позовної заяви 26.12.2022 року також було здійснено поза межами строків звернення до суду.

Знаходження позивача на службі в Запорізькій та Київській областях не є перешкодою для звернення з заявою про надання копій оскаржуваних рішень та для направлення позовної заяви до суду у строки встановлені чинним законодавством.

Також, судом враховується і те, що позивач, як ним самостійно зазначено в позовній заяві, має юридичну освіту та перебуває у військовій частині на посаді юрисконсульта юридичної служби, а отже має відповідні знання та фізичну можливість своєчасно звернутися як до відповідача так і до суду з позовною заявою.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що в позовній заяві, в обґрунтування поновлення строку звернення до суду з даним позовом позивачем не зазначено причин, які перешкоджали поданню ним позовної заяви до суду в межах встановлених Кодексом адміністративного судочинства України строків.

Отже, позивач, звертаючись до адміністративного суду лише 15.02.2023 року, шляхом подання позовної заяви, порушив строк звернення до суду.

Доказів, які б підтверджували поважні причини, що позбавляли позивача можливості звернутись до суду з вказаним позовом до суду позивачем не надано.

За наведених вище обставин та з огляду на ненадання позивачем будь-яких належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, підстави зазначені позивачем в позовній заяві не можуть бути визнані поважними причинами пропущення строку звернення до суду, оскільки такі причини не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача, а реалізація останнім права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого права.

Суд зауважує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду з даною позовною заявою.

Частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду та поновлення строку на звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу - залишити без руху.

Встановити позивачу строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати уточнену позовну заяву з зазначенням вірної назви відповідача, для суду та для відповідача, вказати інші підстави та надати докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, що звернулася із адміністративним позовом.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Озерянська