Справа № 564/1107/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 564/1107/22 пров. № А/857/1660/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2022 року (головуючий суддя Грипіч Л.А., м.Костопіль) у справі №564/1107/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Рівненській області про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

28.06.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції із адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Рівненській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовує тим, що КУпАП не наділяє поліцейського правом проникати до помешкання з метою встановлення факту зберігання особою по місцю проживання самогону. Зазначає, що 30.03.2022 старший дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області Крот М.Г., на чолі з п`ятьма озброєними особами у військовій формі, незаконно, під надуманими підставами, не будучи слідчим чи прокурором, за відсутності ухвали слідчого судді, порушив недоторканість житла позивача за адресою: АДРЕСА_1 , та провів у ньому обшук. Крім того, вказує, що до оскаржуваної постанови не долучено доказів, які свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2022 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права зазначив, що виявлені у апелянта рідини являлись березовим соком, а виявлений апарат призначений для дистиляції води, оскільки скаржником не було доведено протилежного. Ємкість, яка містилася у бочках вилита на землю без дослідження його місткості, встановлення походження рідини (залученням відповідного експерта). Поняті, які були залучені до обшуку та присутні при знищенні консистенції у бочках не можуть надати для суду будь-яких пояснень, ці особи зі слів апелянта будучи зацікавленими у свідченнях проти нього, залучені старшим дільничим офіцером поліції ОСОБА_2 та наразі призвані до служби у ЗСУ. Таким чином, при винесені постанови про адміністративне правопорушення, відповідач в порушення вимог, статей 245, 247, 251, 252 КУпАП, а саме розглянув справу про адміністративне правопорушення без дотримання принципу законності та повного і всебічного розгляду, не перевіривши наявності складу правопорушення, у зв`язку з чим за наслідками розгляду вказаної справи, прийняв постанову яка суперечить чинному законодавству та підлягає скасуванню. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах, у зв`язку з чим просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.313 цього Кодексу. Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до постанови від 30.03.2022 серії ГАБІ №568233 по справі про адміністративне правопорушення, громадянин ОСОБА_1 , о 12:15 год, за місцем свого проживання зберігав 10 літрів самогону та 260 літрів закваски без мети збуту, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.176 Кодексу України про адміністративні правопорушення і за що до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 102 грн. Постанова містить підпис ОСОБА_1 за її отримання.

Із наданих ОСОБА_1 30.03.2022 письмових пояснень вбачається, що він все зберігав для власних потреб, без мети збуту, а також, що останній надає добровільну згоду на огляд його помешкання.

Зі змісту вказаних пояснень вбачається, що останні написані зі слів позивача та ним прочитані. Пояснення підписані ОСОБА_1 .

Із протоколу знищення самогону від 30.03.2022 вбачається, що проведено знищення апарату для виготовлення самогону шляхом пошкодження та 10 літрів самогону і 260 літрів закваски шляхом виливання на землю. Знищення проведено в присутності двох понятих.

Із квитанції установи банку від 12.04.2022 №61411146 вбачається, що ОСОБА_1 сплатив 102 грн з призначенням платежу адмінштраф.

Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідач діяв в спосіб та в межах повноважень визначених Конституцією та законами України, а тому оскаржувана постанова є правомірною.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з приписами ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини другої статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.176 КУпАП, полягає у виготовленні або зберіганні без мети збуту самогону чи інших міцних спиртних напоїв домашнього вироблення, виготовлення або зберігання без мети збуту апаратів для їх вироблення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так з дослідженої в судовому засіданні постанови ГАБІ №568233 від 30.03.2022 по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач ознайомлений з правами, передбаченими статтями 55,56,59,63 Конституції України та статтями 268,307,308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що свідчить його підпис у постанові.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що старший дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області Крот М.Г. без дозволу увійшов у помешкання позивача, оскільки такі доводи спростовуються письмовими поясненнями останнього, які були написані з його слів 30.03.2022 і згідно яких ОСОБА_1 надав добровільну згоду на огляд його помешкання.

Крім того, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що виявлені у останнього рідини являлись березовим соком, а виявлений апарат призначений для дистиляції води, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано і колегія суддів розцінює такі доводи позивача як такі, що спрямовані виключно на те, щоб уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17, адміністративне провадження №К/9901/1018/17.

Щодо оглянутих колегією суддів відеозаписів адміністративного правопорушення, то останні доводять законність винесеної постанови та вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.176 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд вказує, що апелянтом не доведено обґрунтованості заявлених вимог та не надано доказів на підтвердження викладених у апеляційній скарзі доводів. Самі лише доводи апелянта, без належних доказів на їх підтвердження, колегія суддів не може приймати до уваги, оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст. ст.243, ч.3 ст. 268, 272,286,310, 313, 315, 316, 321, 322,325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2022 року у справі №564/1107/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний