Справа № 200/6471/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року справа №200/6471/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року (повне судове рішення складено 20 грудня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/6471/21 (суддя в І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» до Азовської митниці Держмитслужби, Донецької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування та картки відмови,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПРАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча») звернулось до суду з позовом до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UА700100/2020/000029/2 від 09.12.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА700100/2020/00074 від 09.12.2020.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що, незважаючи на наявність належним чином оформленого пакету документів, що є достатнім для визначення митної вартості товару за ціною контракту, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №/2020/000028/2 від 09.12.2020 та оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № UA700100/2020/000074, після чого, відповідно до ст. 55 МК України товар був випущений у вільний обіг за МД № UA700100/2020/006553 від 10.12.2020 зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, із забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, і сумою митних платежів, обчисленою відповідно до митної вартості товарів, визначеної митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

В подальшому уповноваженою особою декларанта (ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ») листом від 24.02.2021 було надано відповідачу додаткові документи для підтвердження митної вартості товару за ціною договору (контракту), які не були взяті відповідачем до уваги. Відповідач у листі № 7.1-08-1/7.1-28-09/13/1051 від 26.02.2021 відмовив у визнанні митної вартості, посилаючись на відсутність документів, що підтверджують сплату за товар, коли термін сплати, обумовлений в договорі, сплинув.

Азовська митниця Держмитслужби застосувала метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно з вимогами ст. 60 Митного кодексу України. Відповідач визначив митну вартість товару за ціною 21,17 дол. США/тн, про що зазначив у рішенні про коригування митної вартості товарів № UА700100/2020/000029/2 від 09.12.2020.

Позивач вважав зазначені дії порушенням вимог Митного кодексу України, оскільки митний орган, виходячи із наданих позивачем документів повинен був визначити митну вартість товару виключно за ціною контракту за першим (основним) методом на підставі п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України. Крім того посилався на те, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару, жодним чином не визначив конкретних обставин, які викликали сумніви щодо заявленої митної вартості на підставі наданих позивачем документів. Зазначав, що внаслідок прийняття відповідачем необґрунтованого та такого, що не відповідає вимогам закону, рішення про коригування митної вартості, сума обов`язкових платежів, сплачених позивачем на підставі митної декларації є більшою на 1 257 834,01 грн., ніж якби позивач сплачував ці суми на підставі митної вартості товару, встановленої за основним методом визначення митної вартості.

У зв`язку з наведеним позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA700100/2020/000029/2 від 09.12.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 700100/2020/00074 від 09.12.2020.

Ухвалою місцевого суду від 28 липня 2021 року в якості другого відповідача у справі залучено Донецьку митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби.

Зі змісту означеної ухвали вбачається, що Наказом Державної митної служби від 16.10.2020 № 456 «Про заходи з реформування територіальних органів Держмитслужби» затверджено План заходів з реорганізації територіальних органів Держмитслужби шляхом їх приєднання до Державної митної служби України.

Наказом Державної митної служби від 19.10.2020 № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» (копія додається) утворено Донецьку митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Наказом Держмитслужби від 29.10.2020 № 489 «Про затвердження положень про територіальні органи Держмитслужби» затверджено Положення про Донецьку митницю, як відокремлений підрозділ Держмитслужби.

03.12.2020 здійснено державну реєстрацію юридичної особи, як відокремленого підрозділу Донецької митниці.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань встановлено, що Азовської митниці Держмитслужби з 02.11.2020 перебуває в стані припинення.

Початок роботи Донецької митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби є 01 липня 2021 року, відповідно до Наказу Державної митної служби від 30.06.2021 № 472.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, що і в обґрунтування позову. З посиланням на практику Верховного Суду в аналогічних спорах, яка не переконання апелянта, є усталеною та підлягає застосуванню у цих спірних правовідносинах, позивач наполягав на наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Сторони до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, тому апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ПРАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» зареєстроване як юридична особа (), зареєстровано 30.12.1996, про що внесений запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 0000679 від 05.11.2004.

16.05.2019 між METINVEST INTERNATIONAL SA, як продавцем, та ПРАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», як покупцем, укладений контракт № MISA-ILYICH 05-19-AYD на постачання продукції, яка використовується як флюс у сталеплавильному виробництві, за умовами якого кількість, умови та строки постачання зазначаються в додатках (т.1, а.с.17-34).

Відповідно до змін № 2 від 29.04.2020 до вказаного контракту строк його дії продовжено до 30.04.2021 (т.1, а.с.37).

12.11.2020 вказаними сторонами укладено Додаток № 22 до Контракту, згідно якого Покупець (Позивач) зобов`язувався оплатити та прийняти, а Постачальник поставити в листопаді 2020 року наступний Товар: вапняк флюсовий подрібнений фракція 50-100 мм, в кількості 17 200,00 МТ (+/-10% в опціоні). Умови поставки: CIF FO МАРІУПОЛЬ, Україна, Incoterms 2010. Вартість за 1 МТ - 13,02 доларів США, загальна вартість 223 944,00 доларів США. Дата навантаження з 12.11.20202 р. по 15.11.2020 р. (т.1, а.с.38).

Щодо вказаної специфікації METINVEST INTERNATIONAL SA складено комерційний інвойс № 93594848 від 15.11.2020 року на суму 223944 доларів США (т.1, а.с.39).

До суду також надана копія договору від 12.10.2020 № РМІ 2020-2, який укладено між AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI, як продавцем, і METINVEST INTERNATIONAL SA, як покупцем, (з додатком № 1), калькуляцію від 06.01.2021, лист продавця від 13.11.2019 № 001 щодо відсутності каталогу продукції та інвойс від 11.11.2020 року № IHR114, з яких випливає, що METINVEST INTERNATIONAL SA є покупцем товару вапняк флюсовий подрібнений за ціною за одиницю 6,90 доларів США/mt, загальна сума 118680 доларів США за 17200 mt (т.1, а.с.40-56).

Листом від 25.11.2020 № 05/3597 позивач повідомив відповідача про те, що взаємозалежність продавця та покупця за контрактом № MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019 не вплинула на ціну товару. Також у покупця відсутні фінансові зобов`язання перед продавцем, крім зазначених у вказаному контракті, які прямо або опосередковано мають стосуються купівлі-продажу товару (т.1, а.с.67).

Відповідно до договору доручення № 3664 від 31.12.2013 з урахуванням додаткових угод про надання послуг з митного декларування товарів, укладених між позивачем, як замовником, та ТОВ «Метінвест-Шіппінг», як декларантом, замовник доручив, а декларант прийняв на себе зобов`язання з митного декларування товарів замовника, що переміщуються через митний кордон України (т.1, а.с.75-82).

Декларантом ТОВ «Метінвест-Шіппінг» в інтересах ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» подано митну декларацію від 09.12.2020 № UА 700100/2021/006522 з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару: вапняк флюсовий подрібнений у кількості 13 600 000,00 кг, митна вартість 14,02 дол. США за 1 МТ, загальна митна вартість 190 672,00 дол. США., митна вартість у гривнях 5 337 862,64 (т.1 а.с.197).

Разом з декларацією надані: контракт № MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019 р. між METINVEST INTERNATIONAL SA та ПРАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» зі змінами № 1 від 01.07.2019 р., № 2 від 16.05.2019 р. та Додаток (Специфікація) № 22 від 12.11.2020р.; рахунок-Фактура (інвойс) № 93594848 від 15.11.2020 р.; контракт № РМІ 2020-2 від 12.10.2020 р. між ««AYDIN MADENCILIK 1NSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI.» та METINVEST INTERNATIONAL SA; калькуляція ціни із зазначенням ціни закупки 6,90 дол. США/МТ, інші витрати -6,12 дол. США/МТ, ціна постачання на адресу позивача - 13,02 дол. США/МТ; інвойс № IHR0114 від 11.11.2020 р. «AUDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI.»

Декларант повідомив, що продавець і покупець пов`язані, але ця взаємозалежність не вплинула на ціну товару.

За результатом обробки зазначеної митної декларації посадовими особами відповідача-1 складено повідомлення декларанту від 09.12.2020 (08:34) № 124760, в якому зокрема, зазначено про виявлення розбіжностей, які впливають на правильність визначення митної вартості: зовнішньоекономічний договір № MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019 року, додаток № 22 (специфікація) від 12.11.2020 року та комерційний рахунок № 93594848 від 15.11.2020 засвідчені різними підписами та печатками уповноваженої особи. Наданий контракт між третіми особами № РМІ 2020-2 від 12.10.2020 року між Metinvest international SA (Швейцарія) та AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI, інвойс № IHR114 від 30.12.2020 підписані різними посадовими особами від компанії AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI. Виникає питання щодо повноважень вказаних осіб на підпис відповідних документів. Покупець та продавець товару є пов`язаними особами.

Декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; специфікації, прейскуранти виробника товару; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; переклад МД країни відправлення, довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам.

На вказаному повідомленні міститься повідомлення декларанта про надання висновку про вартісні характеристики, підготовленого спеціалізованою експертною організацією цінової довідки відділення у м. Маріуполі Донецької ТПП № Э-123 від 30.11.2020 року. Стосовно платіжних документів декларант зазначив, що термін сплати 15.12.2020 року не настав (т.1, а.с.14-16).

09.12.2020 Азовською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА700100/2020/000029/2 з огляду на те, що заявлено неповні відомості про митну вартість товару. Митна вартість визначена в розмірі 364 124,00 доларів США, тобто 21,17 доларів США за одиницю (т.1, а.с.10-11).

Митний орган при прийнятті вказаного рішення послався на доводи, викладені у повідомленні. Також за результатами опрацювання надісланих додатково документів встановлено, що в надісланій ціновій довідці від 30.11.2020 № Э-123 експерт здійснив експертний аналіз, в ході якого проаналізовано ринок продукції, оголошення фірм з пропозиціями продажу. Однак цінова довідка не містить додатків з вихідними даними та іншою інформацією, що були використані в процесі проведення оцінки.

Стосовно обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості митний орган зазначає, що у нього відсутня інформація про вартість оформлених ідентичних товарів, отже застосування методу за ціною договору щодо ідентичних товарів не є можливим. У митного органу наявна інформація про вартість оформлених подібних (аналогічних) товарів. Джерело інформації: вартість товару згідно МД № UA700100/2020/002237 від 12.05.2020, митна вартість товару «вапняк флюсовий подрібнений, фракція 50-100 мм» складає 21,17 дол. США/тн.

Також Азовською митницею Держмитслужби виписана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА700100/2020/00074 від 09.12.2020 року, якою відмовлено в митному оформленні (випуску) товарів (т.1, а.с.12-13).

Товар випущений у вільний обіг за МД № UA700100/2020/006553 від 10.12.2020 (т.1, а.с.84).

У листі від 23.02.2021 № 05/1232 позивач повідомив ТОВ «Метінвест-Шіппінг» про те, що оплата товару за специфікацією № 22 від 04.01.2021 не здійснювалася (т.1, а.с.88).

ТОВ «Метінвест-Шіппінг» подано до відповідача-1 лист № 015/2021-ОДИ від 24.02.2021 року, яким митному органу надані додаткові документи для підтвердження митної вартості, заявленої декларантом (т.1, а.с.90-92).

Листом № 7.1-08-1/7.1-28-09/13/1051 від 26.02.2021 відповідач-1 повідомив ТОВ «Метінвест-Шіппінг» про те, що він не має законних підстав для прийняття рішення щодо можливості застосування митної вартості, заявленої декларантом (т.1, а.с.93-96).

Спірні правовідносини виникли з приводу підстав та правильності визначення митної вартості товару.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд дійшов висновку, що позивач, заявляючи митну вартість товару, який був придбаний у пов`язаної особи, за основним методом - за ціною договору, мав би при декларуванні такого товару надати митному органу докази того, що така вартість є близькою до вартості операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами з непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів чи ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статей 62, 63 Митного кодексу України.

Зазначив, що ретельно складені сторонами зовнішньоекономічного договору № MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019 формальні документи, навіть за відсутності в них розбіжностей або ознак підробки, не доводять відсутність впливу на ціну товару, придбаного у пов`язаної особи.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до вимог частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 Митного кодексу України).

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 53 МК України у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Статтею 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

При цьому, основний метод, не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина друга статті 58 Митного кодексу України).

За правилами частини третьої статті 58 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частини четверта та п`ята статті 58 Митного кодексу України).

Відповідно до частин 12-14 статті 58 Митного кодексу України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів. За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Частинами 18 та 19 статті 58 Митного кодексу України визначено, що при продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами:

1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну;

2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу;

3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.

У разі здійснення вищезазначених порівнянь враховується наявна у митного органу або подана декларантом чи уповноваженою ним особою інформація щодо різниці в комерційних рівнях продажу, кількісних показниках, елементах і витратах, зазначених у частині десятій цієї статті, та витратах, які понесені продавцем при продажу, коли продавець і покупець не пов`язані між собою, і не понесені продавцем при продажу, коли продавець і покупець пов`язані між собою.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина 3 статті 54 Митного кодексу України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відмовою у митному оформленні є письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження (ст. 256 Митного кодексу України).

Відповідно до п. 2.7 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 (далі - Методичні рекомендації) робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється, зокрема, шляхом, перевірки інформації, наданої декларантом або уповноваженою особою, при продажу товарів між пов`язаними особами щодо наближеності митної вартості товарів, визначеної основним методом до однієї з операцій, які наведені у частині вісімнадцятій статті 58 Кодексу; перевірки та аналізу документів, додатково поданих органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до статті 53 Кодексу.

При здійсненні заходів, зазначених у попередньому пункті, дозволяється змінювати їх послідовність та обсяг залежно від характеру зовнішньоекономічної операції та результатів аналізу, виявлення та оцінки ризиків за вже проведеними заходами. За результатами роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадова особа здійснює заходи, передбачені статтею 54 Кодексу (пункти 3, 4 Розділу 2 Методичних рекомендацій).

Пунктом 3 Розділу 3 Рекомендацій передбачено, що посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює аналіз, виявлення та оцінку ризиків, повинна враховувати особливості формування вартості товарів, які реалізуються в порядку біржової торгівлі. При здійсненні аналізу, виявлення та оцінки ризиків товарів, які є об`єктом біржової торгівлі, ціну договору щодо товару, який імпортується (вартість операції), без урахування витрат на доставку, комісійних витрат, премії або знижки за фактичну якість товару і премії продавцю необхідно порівнювати зі значенням біржових котирувань за період 10 днів, що передує даті складання рахунка-фактури (інвойсу) або додатку (специфікації) до зовнішньоекономічного договору (контракту).

При здійсненні аналізу, виявлення та оцінки ризиків на підставі сировинних складових ураховуються дані про вміст сировини, що використовується для виготовлення цього товару.

За відсутності даних про щоденні біржові котирування для аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовується інформація про середні значення біржових котирувань за календарний місяць, в якому здійснювалось відвантаження товару.

Розділом 5 рекомендацій передбачено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

За змістом оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення підставою їх прийняття стало ненадання позивачем документів на вимогу митного органу згідно переліку, визначеного частинами 3 та 4 статті 53 Митного кодексу України на підтвердження заявленої митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 14 травня 2019 року в справі № 820/2474/16 зазначив, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що вимоги законодавства зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані її складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому посилання митного органу на підписи документів різними посадовими особами від компанії AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI, є неприйнятними, оскільки такі обставини не є підставами вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість товару, а розбіжності в підписах самі по собі не свідчать про відсутність повноважень певних осіб підписувати документи компанії-нерезидента.

Указаний факт будь-яким чином не може ставить під сумнів визначену позивачем митну вартість. Наявність в однієї юридичної особи декількох підписантів відповідає звичайній діловій практиці.

Саме цій обставині неодноразово надавалась оцінка при розгляді судових справ, які були узагальнені у листі Міндоходів України від 07.05.2014 № 10441/7/99-99-10-03-01-17.

Так, зокрема, в даному листі визначено: виготовлення іноземним контрагентом документів, що підтверджують митну вартість товарів, на різних бланках та підписання їх різними особами за відсутності розбіжностей у числових значеннях не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів. Надаючи правову оцінку вказаним розбіжностям суди вказують, що такі розбіжності не свідчать про невірні числові значення складових митної вартості товарів, та можуть бути зумовлені особливостями організації бухгалтерського обліку та розподілу обов`язків між працівниками відповідного підприємства.

Отже, з метою недопущення збільшення кількості необґрунтовано прийнятих рішень про коригування митної вартості товарів, оскарження яких не матиме для органів Міндоходів судової перспективи, цей лист з визначеною позицією був скерований до територіальних органів Міндоходів.

Як вже було зазначено вище, відмовляючи у позові, місцевий суд зазначав, що саме на декларанта покладено обов`язок довести митному органу, що хоча продавець та покупець пов`язані між собою особи, однак такі відносини не вплинули на ціну імпортованих товарів.

В оскаржуваному рішенні відповідач констатує те, що Metinvest international SA та ПРАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» є пов`язаними особами.

Суд першої інстанції вказав, що підставою для вимоги надання додаткових документів стала саме недостатність відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом із тим, апеляційний суд вважає, що відповідач-1 не посилався на пов`язаність сторін контракту, як на причину відмови в застосуванні першого методу визначення митної вартості товарів, не стверджував про її вплив на ціну оцінюваних товарів та не надавав позивачу письмового обґрунтування щодо впливу пов`язаності на ціну оцінюваних товарів.

Митним органом не було зазначено та аргументовано при митному оформленні, що саме вплив пов`язаності продавця з покупцем на ціну товару є причиною відмови.

В якості письмового обґрунтування впливу на ціну оцінюваних товарів суд першої інстанції зазначає повідомлення відповідача-1 про те, що згідно Єдиної автоматизованій інформаційній системі Державної митної служби України позивач раніше імпортував на митну територію України подібний товар МД № UA700100/2020/002237 від 12.05.2020 за значно вищою ціною - 21,17 USD/т. Однак у повідомленні немає обґрунтування як вищезазначена інформація доказує, що пов`язаність покупця та продавця вплинула на ціну оцінюваних товарів.

Крім того, судом першої інстанції не надано оцінку доводам позивача стосовно того, що поставка товару по МД № UA700100/2020/002237 від 12.05.2020 здійснювалась за іншим контрактом № MISA-ILYICH 08-18-КАР від 01.06.2018, що також укладено між взаємопов`язаними особами ІІРАТ «ММКІМ. ІЛЛІЧА» та METINVEST INTERNATIONAL SA. Кількість товару за специфікацією №36 від 20.04.2020 - 14650т+/-10%. Відправник та виробник за МД № UA700100/2020/002237 (яка взята митним органом за основу коригування) відрізняються від відправника та виробника оцінюваних товарів: відправник KAPICIOGLU MADENCILIK INSAAT SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI, Туреччина; виробник: AS YAPI INSAAT VE TICARET LIMITED SIRKETI, Туреччина. Різниця у цінах між угодами щодо поставки оцінюваних товарів та аналогічних товарів обумовлена двома об`єктивними причинами: це різниця у цінах за якими Продавець METINVEST INTERNATIONAL SA закуповував товари у непов`язаних з ним постачальників та різницею у вартості фрахту морських суден (транспортуванні) якими здійснювалась доставка товару.

Таким чином, різниця між ціною оцінюваних товарів 13,02 $/тн та ціною раніше оформлених аналогічних товарів 21,17 $/тн не є доказом впливу на ціну взаємозв`язку продавця і покупця, адже пояснюється калькуляціями ціни, що були надані відповідачу-1 під час митного оформлення обох партій товару.

Вплив зв`язку покупця з продавцем на ціну товару не може бути обґрунтований лише тим, що іншому або цьому ж покупцю товар продано чи продавався в інший період за більш високою ціною.

Однак, як вже було вказано вище, самого факту наявності зв`язку між контрагентами недостатньо. Митний орган має письмово обґрунтувати, що ці відносини вплинули на ціну оцінюваних товарів. За відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Оскільки не було наведено обґрунтування наявності зазначеного впливу, то, відповідно, у відповідача відсутні були правові підстави для запиту у позивача додаткових документів на підставі частини 4 статті 53 МК України.

Відповідач, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, в порушення вимог МК України, фактично, не давши належної оцінки можливості визначення митної вартості за наданими позивачем документами, з використанням основного методу, формально, звернувшись до пункту 4 статті 53 МК України, без наявності відповідних підстав одразу запросив у позивача повідомленням додаткові документи.

Разом з цим, на думку суду, надані позивачем документи у повному обсязі та достатньою мірою підтверджували факт визначення митної вартості товару за першим (основним методом) - за ціною договору, крім того, ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару, що викликало певні сумніві у правильності визначення позивачем митної вартості був відсутній з вищенаведених підстав, у зв`язку з чим, вказані дії відповідача по наданню позивачем додаткових документів були незаконними, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів.

Верховний Суд у постанові від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а зазначив, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постачальник товару здійснює його продаж виключно позивачу, що унеможливлює встановлення вартості операції при продажу постачальником ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну.

Позивачем під час судового оскарження надано лист продавця METINVEST INTERNATIONAL SA (лист від 01.03.2021 року), що компанія METINVEST INTERNATIONAL SA у 2020 року продавала вапняк фракцією 50-100 мм тільки для ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА». У 2020 року компанія METINVEST INTERNATIONAL SA не продавала і не буде продавати вапняк фракцією 50-100 мм ніякій особі, за винятком ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА».

Таким чином, позивач надав митному органу всі необхідні документи, які належним чином підтверджували митну вартість товару за ціною договору (контракту), кількісні і якісні його характеристики, не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів. На підставі отриманих документів відповідач-1 мав реальну можливість та був зобов`язаний визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості товарів на підставі ст. ст. 57, 58 МК України.

При цьому, як свідчать матеріали справи, у повідомленні декларанту відповідач-1 навів, зокрема, таку розбіжність - невідповідність підписів продавця у комерційному рахунку, контракті та специфікації, що ніяк не впливає на рівень митної вартості товару. Також, митний орган дійшов помилкового висновку про необхідність надання позивачем банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, адже ненадання таких документів у разі несплати рахунку за товар не може бути підставою для сумнівів саме у правильності визначення митної вартості товару.

Також апелянт звертає увагу суду на твердження суду першої інстанції, що «за вказаних обставин ретельно складені сторонами зовнішньоекономічного договору №MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019 формальні документи, навіть за відсутності в них розбіжностей або ознак підробки. не доводять відсутність впливу на ціну товару, придбаного у пов`язаної особи, з огляду на викладені вище висновки».

З наведеного слідує, що суд першої інстанції не знайшов в матеріалах, наданих декларантом Відповідачу-1, розбіжностей, ознак підробки, які відповідно до ч.3 ст. 53 МК України надають право митному органу витребувати додаткові документи, а як слідство вимога Відповідача-1 про надання додаткових документів була незаконною.

Наведена позиція кореспондується з постановою Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 825/298/16.

За результатами розгляду справи місцевий суд зазначив, що ним не встановлено порушень в діях та рішеннях відповідача-1 в межах спірних відносин, а наведені в рішенні висновки відповідають неодноразово висловленим правовим позиціям щодо застосування норм права, викладеним у постановах Верховного Суду, які суд враховує відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

До спірних правовідносин судом першої інстанції до спірних правовідносин було застосовано правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 04 грудня 2018 року у справі № 825/1973/17 та від 28 лютого 2020 року у справі № 825/3763/15-а, відповідно до якої: «обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі» та «декларант зобов`язаний довести митному органу, що хоча продавець та покупець і пов`язані між собою особи, однак такі відносини не вплинули на ціну товарів, що були імпортовані».

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17).

Так, у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 825/298/16 колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що «наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Верховний Суд у постанові від 11 червня 2020 року у справі № 826/4829/16 зазначив: «також не є обґрунтованими доводи заявника касаційної скарги, які є аналогічні висновкам спірного у даній справі рішення про пов`язаність позивача та його контрагента згідно Контракту СТ20-001/1501 від 13.01.2015, так як у відповідності до частини п`ятнадцятої статті 58 МК України передбачено, що декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Проте необхідно підкреслити, що наведене положення закріплює за декларантом право, а не обов`язок».

Також Верховний Суд у постанові від 29 січня 2021 року у справі № 826/1497/16 зазначив: «згідно з частиною дванадцятою статті 58 МК той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів. За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів».

Отже, колегія суддів вважає, що саме така правова позиція є застосовною до цих спірних правовідносин.

Відповідач, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, в порушення вимог МК України, фактично, не давши належної оцінки можливості визначення митної вартості за наданими позивачем документами, з використанням основного методу, формально, звернувшись до пункту 4 статті 53 МК України, без наявності відповідних підстав одразу запросив у позивача повідомленням від 09.12.2020 додаткові документи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідачу-1 було надано всі необхідні документи, обов`язковість яких передбачена ч. 2 ст. 53 МК України, а надані позивачем при митному оформленні документи не містять суперечностей чи ознак підробки, а також кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності такі відомості підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких підстав, колегія дійшла висновку, що відповідачем не доведена законність та правомірність прийняття спірного рішення, тому заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі щодо протиправності прийнятого рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, є обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем було сплачено судовий збір за подання позову в сумі 18 867,51 та за подання апеляційної скарги в сумі 28 301,26 грн.

В апеляційній скарзі позивач просив стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційна скарга судом задоволена, тому відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 47 168,77 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Азовської митниці Держмитслужби органу, який прийняв оскаржуване та скасоване судом рішення.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 200/6471/21 скасувати.

Прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправними та скасувати рішення Азовської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА700100/2020/000029/2 від 09.12.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА700100/2020/00074 від 09.12.2020.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (, місце проживання: вул. Левченка, буд. 1, м. Маріуполь, Донецька область, 87504) за рахунок бюджетних асигнувань Азовської митниці Держмитслужби (, адреса: пр. Адмірала Луніна, буд. 1, м. Маріуполь, Донецька область, 87510) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 47 168,77 (сорока семи тисяч ста шістдесяти восьми) гривень 77 копійки.

Повне судове рішення 02 березня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук