Справа № 280/3210/22
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 280/3210/22

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 р. (суддя: Сіпак А.В) в адміністративній справі №280/3210/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у здійсненні перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 р. по 28 лютого 2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 р. відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 р., у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09 грудня 2015 р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 р. по 28 лютого 2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 р. відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 р., у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09 грудня 2015 р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»; стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 3 500,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування позову вказав, що відповідач протиправно при нарахуванні йому індексації грошового забезпечення за період 01 грудня 2015 р. по 28 лютого 2018 р. відмовив в застосуванні місяця для обчисленні індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 р.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01 грудня 2015 р. по 28 лютого 2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового

забезпечення (базового місяця) - січень 2008 р. відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 р., у редакції постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». Зобов`язав відповідача здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01 грудня 2015 р. по 28 лютого 2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 р. відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 р., у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09 грудня 2015 р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, скаржник просить скасувати прийняте рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Скаргу обгрунтовує відсутністю підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 р. по 28 лютого 2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 р. Також заперечує відносно стягнення з нього на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу та моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01 січня 2014 р. по 29 вересня 2018 р. проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 р. по справі №280/3524/20, яке набрало законної сили 13 жовтня 2020р., зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 р. по 29 вересня 2018 р. На виконання вимог даного рішення ОСОБА_1 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за даний період в розмірі 3 348,74 грн. 18 вересня 2021 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити йому перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січня 2008 р. Листом № 7104 від 02 грудня 2021 р. відповідачем повідомлено позивача, що здійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення є безпідставним та суперечить нормам чинного законодавства України.

Не погодившись з діями відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в період з 01 грудня 2015 р. по 28 лютого 2018 р. із застосуванням невірного базового місяця, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що всупереч приписів Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078, відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 р. по 28 лютого 2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січня 2008 р. Відносно відшкодування на користь позивача за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд вказав, що заявлена позивачем сума в розмірі 3500,00 грн. є завищеною, оскільки неспівмірна зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а тому визначив до відшкодування дані витрати в розмірі 1500,00 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди суд з урахуванням принципу розумності, зваженості та справедливості, прийшов до висновку про задоволення даної вимоги в розмірі 1000,00 грн.

Колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ст.2 цього Закону).

В силу вимог статей 18 та 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 р. затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно з пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 р. №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності - 01 січня 2008 р.

Тобто, січень 2008 р. є місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку №1078 є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

В матеріалах справи міститься довідка про виплачені ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з квітня 2017 р. по вересень 2018 р., яка також містить помітку, що до списків особового складу частини ОСОБА_1 був зарахований - 13 квітня 2017 р. (а.с.49). Водночас, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 р. у справі №280/3524/20 встановлено обставину наявності у ОСОБА_1 права на виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 р. по 29 вересня 2018 р. Дане рішення відповідачем не оскаржувалося та набрало законної сили - 13 жовтня 2020 р. Крім того, відповідач самостійно вказує про здійснення ним виплати позивачу індексації за даний період, не погоджуючись при цьому з наявністю підстав на її обрахунок у період з 01 грудня 2015 р. по 28 лютого 2018 р., із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 р.

Таким чином, оскільки відповідач не заперечує обставину ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01 грудня 2015 р. по 28 лютого 2018 р. із застосуванням базового місяця для розрахунку індексу споживчих цін - січень 2008 р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення цієї позовної вимоги.

29 листопада 2021 р. Верховний Суд ухвалив постанову у справі №120/313/20-а, в якій вказав, що у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Також скаржник заперечує заподіяння позивачу моральної шкоди.

Підставою для задоволення цієї позовної вимоги став висновок суду першої інстанції про завдання шкоди позивачу у зв`язку із невиплатою індексації грошового забезпечення за період проходження ним військової служби внаслідок винних протиправних дій роботодавця (відповідача).

Згідно статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Презумпція наявності моральної шкоди законодавством не передбачена; вона також не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки. Зважаючи на характер спору, позивач не звільнений від обов`язку по доведенню позовних вимог про стягнення суми на відшкодування моральної шкоди, як це передбачено частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування обставини заподіяння моральних страждань позивачем у позовній заяві зазначено про те, що йому заподіяна шкода невиплатою індексації грошового забезпечення за період проходження ним військової служби внаслідок протиправних дій роботодавця (відповідача).

Проте, факт протиправних дій відповідача як органу, до компетенції якого належить вирішення порушеного позивачем питання, сам по собі не свідчить про заподіяння йому моральної шкоди та не є підтвердженням того, що такі дії, викликали у позивача негативні наслідки саме у вигляді моральних страждань.

Крім того, жодних доказів на підтвердження наявності причинного зв`язку між порушенням відповідачем права позивача на отримання індексації грошового забезпечення і виникненням моральних страждань до позовної заяви не додано. Суд першої інстанції, у свою чергу, також не навів аргументів в обґрунтування визначеної ним суми на відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає з огляду на недоведення позивачем обставини її заподіяння.

Щодо визначення судом до стягнення на користь позивача за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу матеріали справи містять: 1) договір про надання правової допомоги №113 від 15 лютого 2022 р., укладений з адвокатським об`єднанням "Компанія "Довіра" в особі голови Марцих Я.О.; 2) акт прийому - передачі виконаних робіт №1 від 06 квітня 2022 р. Вид робіт: складання адміністративного позову на суму - 3500,00 грн.; 3) рахунок на суму 3500,00 грн за послугу складання адміністративного позову (2 год. 30 хв.); 4) квитанція №1 від 06 квітня 2022 р. на суму 3500,00 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано визначив до стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати в розмірі 1500,00 грн., враховуючи незначну складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів приймає рішення про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженого рішення суду на підставі пункту 2 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України в частині задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди (у зв`язку із недоведеністю обставини, що має значення для справи, яку суд першої інстанції визнав встановленою).

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 р. в адміністративній справі №280/3210/22 - скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 р. в адміністративній справі №280/3210/22 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 28 лютого 2023 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук