Справа № 215/207/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 лютого 2023 року Справа 215/207/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши у м. Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про встановлення компетенції, -

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2023 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни, відповідно до якої позивач просить суд:

- встановлення наявності компетенції (повноважень) начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни за результатом розгляду заяви від 17.08.22 р. вх. 999 дати направлення до організацій, які здійснюють навчання для надання соціальної послуги з догляду на професійній основі під час війни, включивши до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі особі з інвалідністю до правової позиції Постанови КМУ від 06.10.21 р. №1040, 07.05.22 р. №591 і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати виконати таку процедуру і визначити дату, час підписання типового договору за формами, затвердженими Мінсоцолітики.

Позовна заява обґрунтована протиправністю дій начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни щодо розгляду заяви позивача від 17.08.2022 року №999.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.01.2023 року по справі №215/207/23 адміністративну справу передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2023 року, справу передано на розгляд судді Боженко Н.В.

На підставі положень частини другої статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги до позовної заяви.

Відповідно до п. 4 ч. 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Як слідує з поданого позову та додатків до нього позивач в першій позовній вимозі просить встановити наявність компетенції (повноважень) відповідача, при цьому одночасно визнати протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно, позивач не визначив спосіб захисту у відповідності до ст. ст. 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням змісту правового акту, оскільки за змістом в кожній з заявлених позовних вимог міститься декілька різних способів захисту.

Згідно з п. 5 ч. 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В порушення вказаної норми права позивач не наводить ніяких обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, в т.ч. не конкретизує зміст протиправної бездіяльності відповідача, обставин їх вчинення, наслідків таких дій для прав, свобод та законних інтересів позивача. Також позивач не зазначає жодного доказу, який підтверджує його правову позицію.

Таким чином, зміст адміністративного позову позивача не містить чітких вимог та їх належного обґрунтування, доказів, послідовний розбірливий виклад обставин на підтвердження позовних вимог та суті спору.

У зв`язку з викладеним не можливо встановити наявність порушених прав позивача та обставини, що цьому передували та слідували, які відносини виникли у зв`язку із такими порушеннями, які права були порушені.

Відсутність конкретизації предмета позовних вимог свідчить, що предмет спору у повному обсязі не визначений, натомість зміст та кількість позовних вимог сприяють ефективному розгляду справи, та, серед іншого, впливають на вирішення питання підвідомчості спору конкретному суду та правильному вирішенню питання щодо судового збору; з`ясування чи подано позов у строк, встановлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, та чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку поважними) тощо, а отже і з`ясуванню перешкод для відкриття провадження у справі.

Тобто, предмет позову має бути визначений чітко та конкретизовано в прохальній частині позовної заяви.

Отже, визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 826/16958/17.

Так, позивачу необхідно надати уточнений адміністративний позов із належним формулюванням позовних вимог, детальний викладом обставин справи та обґрунтування порушення своїх прав оскаржуваним рішенням.

Згідно ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Матеріали позову не місять доказів направлення заяви від 17.08.22 р. вх. 999 на розгляд відповідачу.

Стосовно поданої позивачем заяви про витребування доказів, суд зазначає наступне.

За приписами ч.4, ч.5 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.2 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Всупереч викладеному, заява про витребування доказів позивача не містить обставин, які може підтвердити кожен з витребуваних доказів, підстав, з яких випливає, що такий доказ має відповідна особа, а також заходів, які вжив позивач для їх самостійного отримання, доказів вжиття таких заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання відповідних доказів.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI (далі - Закон №3674-VI).

Згідно із ч.1 ст.4 Закону №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено, що у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2023 року у розмірі 2684,00 грн.

Розміри ставок судового збору визначені у ст. 4 Закону №3674-VI.

Згідно із приписами ст. 4 Закону №3674-VI - ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тобто, з урахування положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» - 1073,60 грн.).

Так, позивачем поданий позов з двома самостійними позовними вимогами немайнового характеру, в зв`язку з чим судовий збір за подання даного позову становить 2147,20 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Судом встановлено, що судовий збір позивачем не сплачено.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про звільнення від сплати судового збору, в якій останній, зокрема, просив суд звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з тяжким майновим становищем. В обґрунтування вказаної заяви позивач надає довідку Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг від 19.12.2022 року №7517 за січень- грудень 2019 року та від 29.11.2022 року №7250 за січень-грудень 2021 року та лист Департаменту реалізації державної соціальної політики Міністерства соціальної політики від 17.08.2020 року з питань призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Проте, з вказаної довідки вбачається лише факт отримання позивачем компенсації за надання соціальних послуг особам з інвалідністю першої групи за 2019 та 2021 роки.

Водночас, наведене не дозволяє надати належну оцінку майновому стану позивача в цілому. Водночас, суд наголошує, що належними та достатніми доказами для підтвердження скрутного майнового становища позивача можуть бути довідки про доходи з органів державної податкової інспекції, довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги тощо, при цьому за попередній календарний рік що передує зверненню до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 10.10.2019 року по справі № 215/3329/19.

Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих письмових доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, підстави для звільнення від сплати судового збору, наведені у заяві не можуть бути визнані поважними, у зв`язку із чим заява задоволенню не підлягає.

Аналогічна правова позиція щодо відмови у ОСОБА_1 у звільненні від сплати судового збору наведена в ухвалах Верховного Суду: від 27.01.2020 року справа №215/4776/18, від 27.01.2020 року справа №215/3308/18, від 27.01.2020 року справа №215/2630/19, від 02.01.2020 року справа №215/3308/18, від 27.12.2019 року справа №212/1558/19), від 27.12.2019 року справа №215/3553/17, які в силу вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, позивачу необхідно надати докази сплати судового збору або обґрунтоване клопотання з належними додатками на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, суд вважає, за необхідне, дану позовну заяву залишити без руху із наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про встановлення наявності компетенції - залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені та усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду:

- уточнений позов з належним формулюванням позовних вимог відповідно до ст. 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, детальним викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини, обґрунтування порушення оскаржуваним рішенням прав, свобод, інтересів позивача;

- примірників уточненого позову у відповідності до кількості учасників справи;

- заяви про витребування доказів, складеної у відповідності до ч. 2 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України, доказів направлення заяви від 17.08.22 р. вх. 999 на розгляд відповідачу;

- клопотання про звільнення від сплати судового збору з належними доказами на підтвердження неможливості сплати судового збору або оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 2147,20 грн за наступними реквізитами: "Отримувач коштів: УК у Чечел.р.м.Дніпра/Чечел.р./22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ)37988155, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО)899998, рахунок отримувача -№UA4004632, код класифікації доходів бюджету - 22030101. Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа)

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями), згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко