Справа № 380/16974/21
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача в частині застосування обмеження максимального граничного розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, під час проведення 10.08.2020 перерахунку пенсії за вислугу років позивачу;

- зобов`язати відповідача здійснити з 01.04.2021 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивачу без обмеження її максимального граничного розміру, з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, яка визначена у довідці Львівської обласної прокуратури № 21/791вих-21 від 08.04.2021, з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам Львівської обласної прокуратури звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії. Однак під час проведення перерахунку пенсії відповідач обмежив розмір перерахованої пенсії до максимального розміру у сумі 18 540,00 грн. Позивач звертався до відповідача із заявою про протиправність дій щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії, проте відповідач відмовив позивачу, покликаючись на положення абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає, що ухвалою судді від 11.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-1) подало відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечує. Вказує, що відповідно до абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. вказані положення неконституційними не визнавались, а тому підлягають до застосування. Покликається на те, що застосування обмеження пенсії максимальним розміром спрямоване на забезпечення рівності між пенсіонерами.

Ухвалою суду від 23.11.2021 клопотання представника відповідача-1 про зупинення провадження у справі задоволено; зупинено провадження в адміністративній справі №380/16974/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії до набрання чинності судовим рішенням судової палати розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у справі №580/5962/20.

Ухвалою суду від 17.11.2022 поновлено провадження у справі №380/16974/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 08.12.2022 у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі відмовлено.

Ухвалою суду від 26.01.2023 залучено Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, як співвідповідача.

Ухвала судді про відкриття провадження у справі, ухвала суду про залучення співвідповідача, а також копія позовної заяви з додатками надіслана Головному управлінню Пенсійного фонду України у м. Києві (далі відповідач-2) на його електронну адресу 27.01.2023.

Відповідач-2 правом на подання відзиву не скористався, заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву не подав.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

З 13.03.2015 позивач отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ.

Львівська обласна прокуратура 08.04.2021 видала позивачу довідку №21-791вих-21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій.

Згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 10.08.2021 №7, позивачу проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 01.04.2021. При цьому розмір пенсії обмежено десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність.

Позивач звернувся до відповідача-1 із скаргою, у якій просив визнати протиправним рішення від 10.08.2021 №7 в частині застосування обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, та виплачувати перераховану пенсію без застосування будь-яких обмежень максимального розміру пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у листі, копія якого міститься в матеріалах справи, повідомило, що перерахунок пенсії за вислугу років з 01.04.2021 проведено згідно з вимогами чинного законодавства.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Питання пенсійного забезпечення прокурорів регулювалось ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (далі Закон №1789-ХІІ).

08.07.2011 прийнято Закон України №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон №3668-VI).

За змістом ст. 2 Закону №3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому абз. 1 п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

На думку суду, положення п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону №3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон №1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом №1697-VII, за правилами абз. 6 ч. 15 ст. 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

Верховний Суд в адміністративній справі № 580/5962/20 вирішив відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах, та сформувати правовий висновок відповідно до якого п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону №1697-VII.

Суд встановив, що внаслідок перерахунку пенсії позивача, її розмір перевищив максимальний.

За таких обставин на спірні правовідносини поширюються положення абз 6 ч. 15 ст. 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Вищенаведені висновки по суті позовних вимог позивача повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.12.2021 в адміністративній справі №580/5962/20.

Отже, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не знаходять належного правового обґрунтування, тоді як відповідачем доведено правомірність своїх дій, а тому позов задоволенню не підлягає.

Відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено ст. 139 КАС України не передбачено, а тому такі слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням положень підп. 15.5 п. 15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016; м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ).

Суддя Сидор Н.Т.