Справа № 340/2654/22
Суддя: В.В. Науменко
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

01 березня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/2654/22

провадження № 2-ап/340/2/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Вільшанська селищна рада Голованівського району Кіровоградської області (вул. Центральна, б. 15, смт Вільшанка, Кіровоградська область, 26600, )

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через уповноваженого представника звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Вільшанської селищної ради Кіровоградської області Про затвердження старости Добрянського старостинського округу від 28.01.2022 №652.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, спірне рішення було прийнято без проведення обов`язкового громадського обговорення (громадських слухань, зборів громадян, інших форм консультацій з громадськістю), що є порушенням чинного законодавства та прав позивача.

Ухвалою судді від 31.05.2022 позовну заяву залишено без руху через пропуск строку звернення позивача до суду, встановлено строк для усунення недоліків (а.с. 21).

08.06.2022 позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків. Зокрема, позивачем зазначено, що належним чином посвідчену копію оскаржуваного рішення він отримав лише 23.05.2022, після чого невідкладно звернувся до суду з цим позовом (а.с. 27-31).

Ухвалою суду від 10.06.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та встановлено процесуальні строки (а.с. 32).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 123 КАС України - через пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, факт якого виявлено після відкриття провадження у справі (а.с. 63).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.12.2022 ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.08.2022 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 100-101).

Скасовуючи ухвалу суду від 09.08.2022, апеляційний суд, зокрема, зазначив, що судом першої інстанції не встановлено дати опублікування оспорюваного рішення Вільшанської сільської ради №652 від 28.01.2022, а отже висновок про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду є передчасним.

Ухвалою суду від 23.01.2023 справу прийнято суддею до свого провадження. Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача надати детальну інформацію щодо дати та способу опублікування оскаржуваного рішення (а.с. 104).

Відповідачем 07.02.2023 на виконання ухвали суду надано інформацію та документи, зі змісту яких вбачається, що спірне рішення було опубліковано на офіційному сайті Вільшанської селищної ради, що підтверджується скріншотом з такого сайту (а.с. 113-114); список рішень, серед яких є спірне рішення №652, датований на зазначеному сайті 02.02.2022.

Крім цього, відповідачем зазначено, що позивач є депутатом Вільшанської селищної ради восьмого скликання та був присутнім на її 25-тій позачерговій сесії 28.01.2022, що підтверджує відповідним реєстром, де у таблиці під номером 5 зазначено прізвище, ім`я, по батькові - « ОСОБА_1 » та наявний особистий підпис особи (а.с. 115).

14.02.2023 від відповідача надійшли додаткові пояснення у формі листа, у якому відповідач наполягає на тому, що оскільки позивач є депутатом відповідної ради, приймав участь у позачерговій 25 сесії ради, що мала місце 28.01.2022, знаходився у залі засідань, а відтак позивачу було достеменно відомо як про факт ухвалення спірного рішення та його зміст, так і про порядок та строки його оприлюднення та можливість ознайомитись з таким рішенням. Відповідач вважає доводи пропуску строку позивачем на оскарження спірного рішення непереконливими та просить суд долучити до справи відповідні докази та врахувати їх під час вирішення справи (а.с. 117-119).

Зокрема, відповідачем надано до суду документи на підтвердження наявності у позивача статусу депутата Вільшанської селищної ради, а саме: постанову Вільшанської селищної ТВК №151 від 25.11.2022 про реєстрацію депутатів Вільшанської селищної ради, обраних у багатомандатних виборчих округах на місцевих виборах 25.10.2020 (а.с. 120), присягу депутата ОСОБА_1 від 30.11.2020 (а.с. 121), протокол №1 першої сесії 8 скликання Вільшанської селищної ради від 27.11.2020 (а.с. 122-123).

Крім цього, з офіційного сайту Вільшанської селищної ради судом роздруковано результати голосування від 28.01.2022 «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу», де у табличній формі під номером 5 зазначено прізвище, ім`я, по батькові - « ОСОБА_1 » та відповідний вибір «Проти» (а.с. 125).

Надаючи оцінку зазначеним обставинам та відповідним доказам, суд дійшов висновку, що пов`язування позивачем початку відліку строку на звернення до суду з цим позовом з фактом отримання ним копії оскаржуваного рішення, що мало місце 23.05.2022, є помилковим через те, що позивач є депутатом Вільшанської селищної ради 8 скликання, був зареєстрований та приймав участь у позачерговій 25 сесії зазначеної ради, приймав участь у голосуванні 28.01.2022 щодо питання порядку денного «Про затвердження старости Добрянського старостинського округу», а отже про існування спірного рішення Вільшанської селищної ради Кіровоградської області Про затвердження старости Добрянського старостинського округу від 28.01.2022 №652 та його зміст був обізнаний безпосередньо після ухвалення та оголошення такого рішення в сесійній залі Вільшанської селищної ради.

Крім цього, позивачу, як депутату Вільшанської селищної ради, було достеменно відомо про порядок та строки оприлюднення спірного рішення, текст якого, відповідно до наданої відповідачем інформації та документів, було розміщено на офіційному сайті ради не пізніше 02.02.2022. Позивачем не надано жодних доказів неможливості своєчасного отримання копії оскаржуваного рішення, враховуючи його статус депутата такої ради, чи ознайомлення з його текстом (змістом) у інший спосіб, зокрема на офіційному сайті ради.

Доводи заяви про поновлення строку у частині, що стосується дії воєнного стану як підстави поновлення пропущеного строку на звернення до суду з цим позовом суд сприймає критично, оскільки та території Кіровоградської області у спірний проміжок часу активні бойові дії не проводились, оперативна ситуація була контрольованою, жодних конкретних обставин, які б заважали позивачу звернутися до суду з цим позовом вчасно та були б пов`язані саме з дією воєнного стану, матеріали справи не містять.

Сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадженням такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22.

Отже підстави, викладені у заявах про поновлення строку на звернення до суду з позовом, що містяться у матеріалах справи, судом визнано неповажними.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з системного аналізу норм статей 123, 161, 171, 240 КАС України та судової практики ВС щодо застосування зазначених норм Закону, враховуючи, що підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, зазначені в заявах про поновлення такого строку, які містяться у матеріалах справи, судом визнано неповажними, судом запропоновано позивачу подати нову заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші об`єктивні й поважні причини пропущеного строку, з наданням відповідних доказів, що реалізовано шляхом винесення ухвали від 15.02.2023 про залишення позовної заяви без руху (а.с. 126-127).

На виконання ухвали суду від 15.02.2023, представником позивача 27.02.2023 надано заяву про виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без розгляду, де зазначено про помилковість висновків суду щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та наголошено на необхідності призначення справи для подальшого розгляду по суті (а.с. 132-135).

Розглянувши подану представником позивача заяву, оцінивши наведені у ній доводи, суд дійшов наступних висновків.

Так, позивачем у заяві від 27.02.2023 зазначено, що висновки суду про віднесення спору у даній справі до категорії справ щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є помилковими, оскільки позивачем не ставиться питання щодо звільнення старости Добрянського старостинського округу з посади, така особа не є у справі відповідачем або ж третьою особою.

Отже, на думку позивача, до спірних правовідносин має бути застосовано положення ч. 2 ст. 122 КАС України щодо шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, підстави для застосування ч. 5 ст. 122 КАС України, яка передбачає місячний строк звернення до суду, за твердженням позивача, відсутні.

Надаючи оцінку таким доводам позивача, суд зазначає наступне.

Пунктом 17 частини 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (далі Закон № 2493-III) визначено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ст. 3 Закону № 2493-III, посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Отже, діяльність на посаді старости старостинського округу є проходженням публічної служби у розумінні КАС України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування» № 280/97-ВР від 21.05.1997 року (далі по тексту Закон №280/97-ВР).

Відповідно до ст. 54-1 Закону №280/97-ВР, староста затверджується сільською, селищною, міською радою на строк її повноважень за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

Згідно п. 6-1 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, затвердження на посаду та звільнення з посади старости відповідно до закону.

Отже, необхідною умовою для призначення особи на посаду старости відповідного старостинського округу та проходження такою особою служби в органі місцевого самоврядування є його затвердження відповідною радою.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що скасування рішення ради про затвердження старости відповідного старостинського округу має своїм наслідком позбавлення особи відповідного правового статусу, а отже безпосередньо пов`язане з проходженням такою особою публічної служби у розумінні КАС України.

Предметом позову у справі, що розглядається, є скасування рішення Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області Про затвердження старости Добрянського старостинського округу від 28.01.2022 №652, отже дана справа обґрунтовано віднесена судом до категорії справ щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Суд звертає увагу, що позивачем в попередньо наданих ним заявах про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду від 20.05.2022 (а.с. 17) та від 08.06.2022 (а.с. 27) наголошувалось на тому, що спір у даній справі пов`язаний саме з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з публічної служби, наводилось посилання саме на ч. 5 ст. 122 КАС України, необхідність подання таких заяв було викликане саме скороченим, у порівнянні із загальним, визначеним ч. 2 ст. 122 КАС України, строком звернення до суду з позовом даної категорії.

Про помилковість, на думку позивача, віднесення даної справи до категорії тих, що пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з публічної служби, позивачем не зазначалось також під час перегляду даної справи судом апеляційної інстанції.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дану справу обґрунтовано віднесено до категорії справ щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, строк звернення до суду у яких передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України та становить один місяць, який позивачем пропущено, а посилання позивача на помилковість такого висновку суду та на необхідність застосування ч. 2 ст. 122 КАС України до спірних правовідносин є безпідставним.

Інших причин пропуску встановленого Законом строку звернення до адміністративного суду матеріали справи не містять.

Суд наголошує, що при визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Таку правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.05.2022 у справі 9901/484/21.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19 вказав, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись". Під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі 9901/14/21 зазначено, що правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин: вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інше подібне за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення прийнято Вільшанською селищною радою на пленарному засіданні 28.01.2022, під час обговорення, голосування та оголошення результатів прийняття такого рішення позивач був присутній у сесійній залі Ради як депутат, який приймав безпосередню участь у відповідному голосуванні, що підтверджено матеріалами справи та, виходячи зі змісту заяви позивача від 27.02.2023, останнім не заперечується.

Таким чином суд відхиляє будь-які доводи позивача про те, що йому не було своєчасно відомо про факт винесення такого рішення, його зміст, строки та порядок його оприлюднення, як і не вбачає будь-яких перешкод для того, щоб позивач міг своєчасно ознайомитись з таким рішенням.

Відтак, незнання про порушення своїх прав, про що зазначає позивач, у даному випадку можливо пояснити або байдужістю до своїх прав, або ж свідомим небажанням дізнатися про них, що, як зазначено вище, не може бути поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Суд зазначає, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду є неповажними, оскільки вони не свідчать про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до адміністративного суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку.

Що стосується посилань позивача на надмірний формалізм та порушення права позивача на доступ до суду, суд зазначає таке.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

При чому, право на звернення до суду, у тому числі на доступ до суду у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним та може бути обмежено у встановлений законом спосіб, що не є порушенням права на доступ до суду. Навпаки, безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1998 року «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» зазначено, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1998 року «Осман проти Сполученого королівства» та пункті 54 рішення від 19 червня 2001 року «Круз проти Польщі» зазначено, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі 500/1912/22 зокрема, зазначив, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.

Суд наголошує, що у контексті наведеного не можна погодитися з доводами позивача про те, що суд обмежує право останнього на доступ до суду. Висновок суду про необхідність застосування наслідку пропуску строку звернення до адміністративного суду зумовлений не небажанням суду з якихось причин не розглядати позовні вимоги, а тим, що ініціатор цих вимог порушив установлені законом порядок, умови та строки звернення за захистом порушеного права.

Отже, застосовуючи наслідки пропуску строку звернення до адміністративного суду за відсутності будь-яких наведених позивачем поважних причин пропуску такого строку, суд суворо дотримується як норм процесуального закону, визначеного КАС України, так і судової практики Верховного Суду та практики Європейського суду з прав людини, а отже жодним чином не вдається до надмірного формалізму та не обмежує прав позивача на доступ до суду у розумінні Конвенції.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оскільки підстави поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, вказані позивачем у заяві від 27.02.2023, як і у раніше поданих ним заявах, визнані судом неповажними, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 123, 240-243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку, встановленому статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. Науменко