Справа № 679/990/22
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/990/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції -

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

28 лютого 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 листопада 2022 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не з`явилися про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до постанови серії АА № 00000869 від 31.08.2022 про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, 05.07.2022 о 10:41 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом КАМАЗ 6520 із реєстраційним номером НОМЕР_1 допустив рух цього транспортного засобу у Рівненський області на автошляху Н-25 на ділянці км 207+225 із перевищенням нормативних параметрів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме перевищенням загальної маси транспортного засобу на 7,2% (1,886 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) та безпекою на наземному транспорті Василенко Іриною Володимирівною була винесена вказана постанова, за якою на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Також у постанові зазначаються фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей 3 шт.; спарені колеса 2 вісь, 3 вісь; відстань між вісями №№ 1-2 3580 мм; відстань між вісями №№ 2-3 1420 мм; навантаження на вісь № 1 8580 кг; навантаження на вісь № 2 11599 кг; навантаження на вісь № 3 10805 кг; загальна маса 30984 кг.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки КАМАЗ моделі 6520 із реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , вказаний транспортний засіб є спеціальним вантажним бетонозмішувачем, максимальна маса якого складає 33100 т, а маса без навантаження 12950 т.

Відповідно до договору поставки № 9/22 від 01.04.2022, укладеного між Сільськогосподарським приватним підприємством «Розвазьке» та Приватним підприємством «Славутський бетонно-розчинний завод», останній зобов`язався поставити СГПП «Розвазьке» бетон М100, М150, М200, М250, М300, М350, М400 код УКТ ЗЕД 3824 та цементний розчин М50, М75, М100, М150 (п. 1.1). Відвантаження продукції здійснюється автотранспортом продавця або самовивозом на підставі заявки покупця (п. 4.1). Відвантаження товару здійснюється після надходження оплати в повному обсязі на р/р продавця або по факту отримання продукції (п. 4.2).

У видатковій накладній № 235 від 05.07.2022 вказано, що покупець СГПП «Розвазьке» придбав у постачальника ПП «Славутський бетонно-розчинний завод» бетон у кількості 33 м3 вартістю 66000 грн.

Згідно з товарно-транспортною накладною № 235/1 від 05.07.2022 у ній зазначаються наступні відомості: 1) автомобіль: КАМАЗ 6520 з реєстраційним номером НОМЕР_1 ; 2) параметри транспортного засобу: довжина 8800 мм; ширина 2500 мм; висота 3800 мм; вага без вантажу 12,950 т; вага з вантажем 23,95 т; 3) автомобільний перевізник, замовник та вантажовідправник: Приватне підприємство «Славутський бетонно-розчинний завод»; 4) вантажоодержувач: Приватне підприємство СГПП «Розвазьке»; пункт завантаження: м. Славута, вул. Військова, 21-Е; найменування вантажу: бетон М 300 масою 23,95 т.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що рух транспортних засобів та їх составів, якщо це трьохвісні вантажні автомобілі допускається у разі, коли їх фактична маса не перевищує 25 т на дорогах державного значення (26 т для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 т) та 21 т на дорогах місцевого значення.

Стаття 1321 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. Частина друга цієї статті передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, і тягне за собою накладення штрафу: в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у оскаржуваній постанові, а також підтверджуються скріном екрану перегляду зафіксованої події № 4133063 та інформаційною картою габаритно-вагового контролю, в яких зокрема зафіксовані дані про навантаження загальної маси транспортного засобу, а також фотофіксацією.

Так, на скріні екрану перегляду зафіксованої події № 4133063 зазначається, що загальна вага транспортного засобу КАМАЗ 6520 із реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 і який є за своїм типом відноситься до трьохвісного транспортного засобу зі здвоєними колесами, складає 30984 т, що на 7,2% перевищує вагові норми за параметром загальної маси транспортного засобу (26 т).

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги (п. 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1174 від 27.12.2019).

У постанові серії АА № 00000869 від 31.08.2022, за якою на позивача накладене адміністративне стягнення, усі вказані параметри належного позивачу транспортного засобу зазначені.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається зокрема у разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Тобто, основним доказом у таких справах є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови.

Слід звернути увагу, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічних регламентів засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 163 від 24.02.2016, на підтвердження чого представником відповідача надані копії сертифіката перевірки типу, копії сертифікатів відповідності, а також копію експертного висновку (а.с. 48, 49, 50, 51).

Надані позивачем документи не спростовують факт наявності події адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 1321 КУпАП, зафіксованої в автоматичному режимі, а отже, враховуючи, що сам по собі факт перевищення нормативних параметрів транспортних засобів, визначених п. 22.5 ПДР України доведений належними, допустимими та достовірними доказами, позаяк габаритно-ваговий контроль проведений із дотриманням передбачених законом вимог та використанням під час його проведення належного технічного приладу, суд дійшов висновку про правомірність винесення оскаржуваної постанови.

При цьому оскаржувана постанова містить всю необхідну інформацію, передбачену ст. 283 КУпАП як Законом України, а саме: про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, зафіксований у момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким в автоматичному режимі здійснено фотофіксацію правопорушення; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки, що настають у разі несплати штрафу; адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації тощо.

Також в оскаржуваній постанові згідно з вимогами п. 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1174 від 27.12.2019, міститься інформація про виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні. Нормативні габаритно-вагові параметри в постанові зазначаються шляхом посилання на п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Водночас суд погоджується з представником відповідача, що положення Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом МІУ № 512 від 27.09.2021 № 512, затверджують лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення порушення. Винесена відповідачем постанова в повній мірі відповідає формі, затвердженій додатком 1 Інструкції.

У той же час безпосередньо стосовно вимог до змісту постанови необхідно керуватися виключно вимогами ст. 283 КУпАП.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України № Н-35267-18 від 30.01.2009 вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Відтак, у випадку, якщо Інструкцією передбачений порядок дій чи додаткові вимоги до рішення суб`єкта владних повноважень, не визначені законом та які ним безпосередньо не вимагаються, поведінка суб`єкта, який діє на виконання норм Конституції та законів України, не може бути поставлена під сумнів, а його рішення, зокрема постанова, у випадку відповідності її Конституції України та законам України, не може бути скасована лише з тих міркувань, що норми підзаконного акту передбачають інший порядок її оформлення.

Доводи позивача про те, що відсутність перевищення нормативних параметрів, визначених п. 22.5 ПДР України, підтверджується товарно-транспортною накладною, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до змісту абз. 27 гл. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від № 363 від 14.10.1997, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення одночасно й інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 зазначається, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Водночас Європейський суд з прав людини у п. 58 свого рішення «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.