Справа № 640/15726/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів Епель О.В., Кузьменка В.В., секретар Євгейчук Ю.О., за участі представника позивача Діордієва С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

Рух справи.

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, а саме пункт перший наказу Міністерства оборони України № 51КП від 12.05.2021 за підписом Міністра оборони України А. Тарана про притягнення полковника ОСОБА_1 , до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він не згоден з висновком відповідача щодо того, що ним як начальником 2493 ВП МО України необґрунтовано прийнято витрати за статтею «Додаткова заробітна плата» в розмірі 50%, що на 26% перевищує передбачену колективним договором Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська бронетехніка», що в свою чергу призвело до неефективного (необґрунтованого) використання коштів під час виконання контрактів на орієнтовну суму 2 424 652,75 грн.

Крім того, позивач зазначив, що спірний наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність є незаконним, через те, що це рішення є безпідставним, необґрунтованим, несправедливим, прийнятим із порушенням норм чинного законодавства.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2022 позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення суб`єкта владних повноважень, а саме пункт перший наказу Міністерства оборони України № 51КП від 12.05.2021 за підписом Міністра оборони України А. Тарана про притягнення полковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції зазначив, що службова перевірка, яка стала підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та для прийняття оскаржуваного наказу, тривала принаймні з грудня 2020 року по 10.03.2021 по день подання результатів перевірки для прийняття рішення, що є порушенням строків проведення службової перевірки, а саме понад місячний строк, визначений ст. 85 Дисциплінарного статуту та Порядком № 608.

Щодо спірного наказу відповідача № 51КП від 12.05.2021 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, суд першої інстанції встановив, що його прийнято з порушенням строку, визначеного ст. 87 Дисциплінарного статуту, а саме через два місяці з дня закінчення службової перевірки попри встановлений строк протягом місяця, що свідчить про його протиправність.

Крім того, суд першої інстанції констатував, що відповідач за наслідками службової перевірки належним чином не кваліфікував дії позивача, зокрема без роз`яснення суті порушення у «неефективності» використання коштів та обґрунтування суми шкоди у розмірі 2242652,72 грн. без належного дослідження первинної документації і її оцінки.

Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить його скасувати через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що внаслідок перевірки Звіту Рахункової палати було виявлено, що начальником 2493 ВП МОУ полковником ОСОБА_1 необґрунтовано прийнято витрати за статтею «Додаткова заробітна плата», чим спричинено неефективне використання коштів під час виконання контрактів на орієнтовну суму 2 424 652,75 грн.

Апелянт наголосив, що погоджується, що неефективне використання бюджетних коштів не є бюджетним правопорушенням, проте позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, про що свідчить пункт 1 оскаржуваного наказу Міноборони і строк притягнення до відповідальності не був порушений.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошено про правильність висновків суду першої інстанції.

Представник апелянта у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його не явка у судове засідання за таких обставин не перешкоджає розгляду справи, відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи.

ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України та займає посаду начальника 2493 військового представництва Міністерства оборони України.

За дорученням Міністра оборони України № 1268/дск/1 від 15.12.2020 Головним управлінням Військової служби правопорядку Збройних Сил України проведено службову перевірку щодо порушень, зазначених у звіті Рахункової палати від 07.09.2020 № 865/11цт та можливих протиправних дій з боку посадових осіб НОМЕР_1 військового представництва Міністерства оборони України.

10.03.2020 на адресу Міністра оборони України було скеровано листа від 10.03.2021 № 306/1/1572, в якому доповідалось, що у ході перевірки встановлено, що між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська бронетехніка» (надалі - ТОВ «Українська бронетехніка») були укладені Державні контракти (далі - Контракт) від 27.04.2018 №403/1/18/38, від 18.12.2018 №403/1/18/95, від 18.12.2018 №403/1/18/96, від 20.12.2018 №403/1/18/98 на постачання озброєння та боєприпасів. Нчальника 2493 ВП МОУ полковника ОСОБА_1 було визначено як представника замовника 2493 ВП МОУ для супроводження та контролю за виконанням умов Контрактів.

Далі в листі викладається, що при вивченні висновків орієнтовної (договірної) ціни, виданих 2493 ВП МОУ до Контрактів від 27.04.2018 № 403/1/18/38, від 18.12.2018 № 403/1/18/95, від 18.12.2018 №403/1/18/96 та від 20.12.2018 № 403/1/18/98, встановлено, що 2493 ВП МОУ була погоджена та прийнята додаткова заробітна плата за високу професійну майстерність у розмірі 50% від посадового окладу відповідно до Додатку 10 до колективного договору ТОВ «Українська бронетехніка». Погоджений та встановлений 2493 ВП МОУ розмір додаткової заробітної плати «за високу професійну майстерність» на рівні 50% Рахунковою палатою було зазначено як порушення.

У листі вказується, що у своїх поясненнях начальник 2493 ВП МОУ полковник ОСОБА_1 зазначив, що рівень додаткової заробітної плати по зазначеним Контрактам був прийнятий 2493 ВП МОУ на рівні, що відповідає діючій системі оплати праці на підприємстві Виконавця та визначений діючим колективним договором, іншими нормативними документами. 2493 ВП МОУ втручатися у господарську діяльність підприємства заборонено, тому на рівень заробітної плати 2493 ВП МОУ впливати не може.

Далі у вказаному листі повідомляється, що під час проведення службової перевірки було витребувано колективний договір ТОВ «Українська бронетехніка», затверджений зборами повноважних представників трудового колективу відповідно до Протоколу № 1 від 01.11.2016. Встановлено, що додаток № 10 до колективного договору, яким визначається перелік доплат і надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників, складений у вигляді таблиці з двох стовбців (найменування надбавок та розмір надбавок) та рядків з найменуванням видів надбавок та доплат, які чітко розмежовуються між собою. Проте, у рядку надбавка «за високу професійну майстерність», розмір якої становить від 12% до 24% в залежності від кваліфікаційного розряду робітників (з ІІІ по VI розряд), зазначено також і надбавка «за високі досягнення у праці», розмір якої складає 50% посадового окладу.

Зазначено, що вищезазначені надбавки між собою не розмежовуються, знаходяться в одному стовбці, проте їх розмір відрізняється.

Далі робиться висновок, що надбавки «за високу професійну майстерність» та «за високі досягнення у праці» за змістом, за розміром не мають нічого спільного та повинні виплачуватись робітникам диференційовано в залежності до тарифних ставок та кваліфікаційних характеристик (категорій) робітників. З метою встановлення дійсного стану справ, було перевірено відомості, які розшифровують витрати за статтею «Додаткова заробітна плата» та встановлено, що в них зазначається вид надбавки саме за високу професійну майстерність у розмірі 50% від посадового окладу всім робітникам, тобто без розмежування по кваліфікаційним характеристикам (категоріям) та у розмірі, який передбачений за виплату надбавки «за високі досягнення у праці». Відомості були перевірені представниками 2493 ВП МОУ. Обґрунтованість даних витрат саме в розмірі 50% було підтверджено підписами таких посадових осіб: відповідальним за економічну роботу - провідним інженером підполковником ОСОБА_2 , відповідальним за економічну роботу - помічником провідного інженера 2493 ВП МОУ старшим лейтенантом ОСОБА_4, відповідальним за економічну роботу - начальником групи економічної та договірної роботи (Група № 7) 2493 ВП МОУ працівником ЗСУ ОСОБА_3 . За результатами цієї роботи, вищезазначеними посадовими (службовими) особами були складені та підписані Висновки про рівень орієнтовної (договірної) ціни, які були затверджені начальником 2493 ВП МОУ.

Отже, у записці Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, викладаєтья висновок, що начальником 2493 ВП МОУ полковником ОСОБА_1 необґрунтовано було прийнято виграти за статтею «Додаткова заробітна плата», безпідставно було затверджено Висновки про рівень орієнтовної (договірної) ціни за статтею «Додаткова заробітна плата», в складі якої встановлений розмір додаткової заробітної плати «за високу професійну майстерність» на рівні 50% замість передбаченого колективним договором підприємства ТОВ «Українська бронетехніка» розміру від 12% до 24% в залежності від кваліфікаційного розряду (з III по VI розряд). Таким чином підстав для застосування надбавки «за високу професійну майстерність» робітникам виконавця в розмірі 50% від посадового окладу не має, що в свою чергу призвело до неефективного (необґрунтованого) використання коштів під час виконання відповідних контрактів на орієнтовну суму 2 424 652,75 грн.

Крім того, з листа Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (доповіді Міністру оборони України) від 10.03.2021 № 306/1/1572, вбачається, що вказаний висновок службової перевірки надавався на вхідний документ Міністерства оборони України за № 1268/дск/1 від 15.12.2020.

Вказане свідчить про проведення службової перевірки з грудня 2020 року по 10.03.2021 рік.

28.04.2021 ОСОБА_1 до начальника Управління військових представництв Міністерства оборони України надано рапорт 28.04.2021 № 690, в якому позивач виклав свої міркування стосовно відсутності допущених ним порушень.

12.05.2021 на підставі висновків службової перевірки відповідно до статей 12, 45, 48, 97 Дисциплінарного статуту України наказом Міністра оборони України Андрія Тарана від 12.05.2021 № 51кп за порушення вимог статті 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині обов`язку кожного військовослужбовця свято і непорушно дотримуватись Конституції України та законів України, сумлінного і чесного виконання службових обов`язків, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою, за невстановлення у 2493 військовому представництві Міністерства оборони України такого внутрішнього порядку, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, порушення вимог пунктів 10.11. 10.14 Положення про 2493 військове представництво Міністерства оборони України, затвердженого наказом начальника 634 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 09.09.2019 № 6, начальника 2493 військового представництва Міністерства оборони України полковника ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність.

Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до положень ч.1-4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений Законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється згідно з положеннями Закону України №2232-XII «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі- Закон №2232-XII).

Відповідно до статті 3 Закону №2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Відповідно до статей 1-10 розділу «Загальні положення» Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти.

Згідно з ст. 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 58 Статуту, командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

За приписом ст. 59 Статуту, командир (начальник) зобов`язаний:

планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами;

знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань;

встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;

Відповідно до ст. 26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг урегульовується Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №551-ХIV (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно з положеннями статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 83 Дисциплінарного статуту встановлено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статей 84, 85 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно з ст. 87 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Згідно з приписом ст. 88 Дисциплінарного статуту, військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України передбачено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 608.

Згідно з п. 2 розділу І «Загальні положення» Порядку № 608:

службова перевірка - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення;

службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Порядок проведення службових перевірок передбачено розділом VII «Службові перевірки» Порядку № 608.

З метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка.

Під час службової перевірки встановлюються:

особа, яка вчинила дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни;

обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни;

не виконані або неналежно виконані військовослужбовцем розпорядження, доручення, вказівки начальників, службові обов`язки;

наявність чи відсутність події, з приводу якої призначалась перевірка.

У разі необхідності уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного правопорушення, за фактом якого проведено службову перевірку, та ступеня вини військовослужбовця за результатами службової перевірки може бути проведено службове розслідування.

Службова перевірка проводиться за письмовим рішенням відповідного командира (начальника), у якому зазначаються відомості про посадових осіб, яким доручається проведення перевірки, її мета та дата завершення.

Строк проведення перевірки встановлюється з урахуванням мети, обсягу визначених завдань та кількості особового складу, який залучається.

Письмове рішення командира (начальника) оформлюється шляхом накладення відповідної резолюції на документі (рапорті (доповіді)) про необхідність проведення перевірки або видання окремого доручення (доручення), розпорядження на її проведення.

Інші службові особи можуть звертатись за підпорядкованістю з клопотанням щодо призначення службової перевірки.

У разі вчинення військовослужбовцем правопорушення та невжиття заходів відповідним командиром (начальником) з будь-яких причин (крім військової частини НОМЕР_2 та підпорядкованих їй військових частин) військовослужбовці Військової служби правопорядку за рішенням начальника органу управління Військової служби правопорядку згідно із завданнями та функціями, визначеними статутами Збройних Сил, Законом України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» та іншими нормативно-правовими актами, проводять службову перевірку.

Строк проведення службової перевірки не може перевищувати одного місяця. У разі невстановлення винних осіб службова перевірка може бути продовжена відповідним командиром (начальником), який призначив перевірку, але не більше ніж на один місяць.

Днем початку службової перевірки вважається день прийняття рішення про її проведення або дата, визначена командиром (начальником), який приймає це рішення.

Завершення службової перевірки визначається днем подання результатів перевірки на розгляд для прийняття рішення.

Проведення службової перевірки здійснюється за загальними правилами проведення службових розслідувань, встановленими розділами III та IV цього Порядку, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Так, відповідно до розділу ІІІ «Порядок проведення службового розслідування» та ІV «Повноваження осіб під час службового розслідування» рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Міністр оборони України, Головнокомандувач Збройних Сил України, начальник Генерального штабу Збройних Сил України, командувачі видів (сил), окремих родів військ Збройних Сил України, інших органів військового управління можуть призначати службові розслідування безпосередньо або доручати їх проведення (призначення) підпорядкованим посадовим (службовим) особам.

Особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Результати службової перевірки оформлюються доповідною запискою на ім`я посадової (службової) особи, яка призначила перевірку, та підписуються посадовою (службовою) особою, яка провела її одноособово, або головою комісії.

У доповідній записці зазначаються підстави та мета проведення службової перевірки, службові особи, які її проводили, вжиті заходи та отримані результати, висновки і пропозиції та інші відомості, необхідні для прийняття посадовою (службовою) особою, яка призначила перевірку, законного рішення.

Одночасне проведення службової перевірки та службового розслідування не допускається.

У разі якщо службова перевірка проводилась органом Військової служби правопорядку у Збройних Силах, інформація про її результати передається на розгляд відповідному командиру (начальнику) в частині, що стосується.

Висновки суду.

Отже, системний аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що проведення службової перевірки має проводитися з дотриманням порядку таких перевірок передбачених розділом VII «Службові перевірки» Порядку № 608 та згідно зі ст. 87 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення.

Відповідно до п. 2 розділу І «Загальні положення» Порядку № 608 службова перевірка і службове розслідування - це комплекс різних заходів, які мають провадитися у разі виявлення чи інформації про правопорушення з боку службової особи, зокрема:

службова перевірка - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення;

службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що на виконання доручення Міністра оборони України № 1268/дск/1 від 15.12.2020 Головним управлінням Військової служби правопорядку Збройних Сил України службове розслідування не проводилось, проводилась лише службова перевірка інформації, яка була вказана у Звіті Рахункової палати від 07.09.2020 № 865/11цт про можливість протиправних дій з боку посадових осіб НОМЕР_1 військового представництва Міністерства оборони України.

Матеріалами справи підтверджено, що службова перевірка тривала з грудня 2020 року по 10.03.2021 (по день складання листа за результатами службової перевірки), тобто понад місячний строк, визначений ст. 85 Дисциплінарного статуту та Порядком № 608.

Вказане підтверджено змістом листа Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 10.03.2021 № 306/1/1572, наданий на доручення Міністерства оборони України за № 1268/дск/1 від 15.12.2020.

Окремо рішення про проведення відповідачем саме службової перевірки не приймалося.

Доводи апелянта про великий обсяг інформації тощо, не заслуговують уваги, оскільки не є підставою для порушення визначеного законодавством строків проведення службових перевірок.

Також знайшло своє підтвердження порушення відповідачем строку застосування до позивача дисциплінарного стягнення, яке має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. В даному випадку наявне порушення положення ст. 87 Дисциплінарного статуту, а саме те, що відповідач прийняв наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність від 12.05.2021 через два місяці з дня закінчення службової перевірки (10.03.2021).

Вказані обставини апелянтом не спростовано.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів при розгляді справи дійшла висновку про необхідність постановлення окремої ухвали відповідно до положень статті 249 КАС України, якою передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Щодо висновку суду першої інстатнції про належну кваліфікацію дії позивача, кокретизацію його дій, не зрозуміслість щодо «неефективності» використання коштів та обґрунтування суми шкоди у розмірі 2242652,72 грн. колегія суддів аналізує лист Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, який став підставою для прийняття спірного наказу, та надані сторонами документи.

Так, підтверджуються обставини погодження 2493 ВП МО України розрахунків витрат на заробітну плату працівників ТОВ «Українська бронетехніка» за результатами виконання державних контрактів в частині виплати додаткової заробітної плати за високу професійну майстерність у розмірі 50% від посадового окладу відповідно до Додатку 10 до колективного договору ТОВ «Українська бронетехніка».

При цьому Додаток 10 до колективного договору ТОВ «Українська бронетехніка» - перелік доплат і надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників, затверджений 01.11.2016, містить надбавки: «за високу професійну майстерність» - диференційовані надбавки до тарифних ставок робітників: ІІІ розряду - до 12 відсотків; ІV розряду - до 16 відсотків; V розряду - до 20 відсотків; VI розряду - до 24 відсотків; «за високі досягнення у праці» - до 50 відсотків посадового окладу.

Невідповідність затверджених витрат за статтею «додаткова заробітна плата» по контрактам, виконавцем яких було ТОВ «Українська бронетехніка», за змістом оскаржуваного наказу кваліфіковано як «неефективне (необґрунтоване) використання коштів під час виконання контрактів».

Отже, за висновком відповідача, зазначене стало можливим унаслідок неналежного виконання службових обов`язків начальником 2493 військового представництва Міністерства оборони України полковником ОСОБА_1, який в порушення пунктів 10.11, 10.14 Положення про 2493 військове представництво Міністерства оборони України, затвердженого наказом начальника 634 Головного військового управління Міністерства оборони України від 09.09.2019 № 6, в частині організації роботи представництва з економічних питань, правильності розрахунків (формування) та застосування цін на продукцію оборонного призначення, здійснення контрольної роботи груп 2493 військового представництва Міністерства оборони України за всіма напрямами її діяльності. Як вбачається з пунктів 10.11, 10.14 Положення про 2493 військове представництво Міністерства оборони України, затвердженого наказом начальника 634 Головного військового управління Міністерства оборони України від 09.09.2019 № 6, начальник 2493 ВП організовує роботу представництва з економічних питань і відповідає за правильність розрахунків (формування) та застосування цін на продукцію оборонного призначення; контролює роботу груп 2493 військового представництва Міністерства оборони України за всіма напрямами її діяльності. Тож, вказано на одночасне порушення вимог ст. 11, 16 Дисциплінарного статуту.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що суб`єкт владних повноважень не зробив у вказаному висновку повної оцінки усіх фактів та обставин, що мають значення, не надав їм правову оцінку, чи не відхилив деяки обставини, зокрема не проаналізував первинну документацію, не розтлумачив «неефективність» використання коштів у розмірі 2242652,72 грн.

З огляду на рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 01 липня 2003 року, на яке послався суд першої інстанції, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції має бути вказаний у судовому рішенні, проте не є основним і вирішальним при розгляді цієї справи.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З урахуванням вищевиклденого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог щодо необхідності скасування спірного наказу відповідача через порушення порядку проведення службової перевірки і порушення строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що всі доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, суду не були подані належні та допустимі докази щодо спростування позиції позивача.

Надаючи оцінку всім іншим доводам сторін, судова колегія наголошує, що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 01.03.2023.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2022 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Кузьменко