Справа № 280/5300/22
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2023 року м. Дніпросправа № 280/5300/22
(суддя Богатинський Б.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року у справі №280/5300/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 вересня 2022 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-2), згідно з яким просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до трудового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком періоди навчання у середньому професійно-технічному училищі № 34 починаючи з 01.09.1977 по 25.07.1979, період роботи у радгоспі «Червоний фронт» з 07.06.1988 по 09.11.1994, та перебування на обліку в Бердянському міському центрі зайнятості Запорізької області у період з 05.01.2012 по 28.03.2012, і з 10.10.2013 року по 16.10.2013 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення за пенсією починаючи з 09.06.2022 року.

Позов обґрунтовано тим, що позивач набула права на призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак відповідач-1 своїм рішенням протиправно відмовив позивачу у призначенні такої пенсії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.06.2022 №31 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання у середньому професійно-технічному училищі № 34 починаючи з 01.09.1977 по 25.07.1979, період роботи у радгоспі «Червоний фронт» з 07.06.1988 по 09.11.1994, та перебування на обліку в Бердянському міському центрі зайнятості Запорізької області у період з 05.01.2012 по 28.03.2012, з 10.10.2013 по 16.10.2013 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з дня звернення за пенсією починаючи з 09.06.2022, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із врахуванням висновків суду в цій справі. У задоволенні іншої частини позову - відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області маючи цілу низку повноважень, жодних дій спрямованих на дотримання конституційного права позивача на пенсію не вчинило, поклавши весь тягар відповідальності на позивача. Також, суд першої інстанції зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач-1, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач не має необхідного страхового стажу для призначення пенсії, зважаючи на те, що період навчання позивача з 01.09.1977 року по 25.07.1979 року не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дата видачі диплому; період роботи з 07.06.1988 року по 09.11.1994 року не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки згідно з записами трудової книжки позивача вона прийнята на роботу в радгосп «Червоний фронт», а звільнена з ВАТ «Червоний фронт»; період отримання допомоги по безробіттю з 05.01.2012 року по 27.03.2012 року, з 30.05.2013 року по 31.05.2013 року, з 10.10.2013 року по 15.10.2013 року не підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки відсутня інформація про перебування позивача на обліку в центрі зайнятості в індивідуальних відомостях про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.43).

Розглянувши заяву та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було встановлено, що загальний страховий стаж позивачки становить 17 років 3 місяці 15 днів та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 15.06.2022 №31 (а.с.5). Правомірність дій відповідача-1 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії та не зарахуванні до її трудового стажу періодів з 01.09.1977 по 25.07.1979, з 07.06.1988 по 09.11.1994, з 05.01.2012 по 28.03.2012, з 10.10.2013 року по 16.10.2013 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XIІ (далі Закон №1788-XIІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1788-XIІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Положеннями ч.1 ст. 26 Закону №1058-IV встановлено, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Як вбачається з рішення відповідача-1 до трудового стажу позивача не зараховано період навчання позивача з 01.09.1977 року по 25.07.1979 року, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дата видачі диплому.

Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону №1788-XIІ, до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону №1788-XIІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, відомості про наявність у позивача стажу роботи, в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.07.2022 року позивачу видано довідку №157 згідно з якою вона дійсно навчалася у середньому професійно-технічному училищі №34 м. Запоріжжя за професією «Складальник взуття» за денною формою навчання. Наказ «Про випуск та передачу учнів на підприємства» від 25.07.1979 року №8-к (а.с.18).

Зважаючи на дату видачі позивачу вищезазначеної довідки та дату прийняття відповідачем-1 оскаржуваного рішення 15.06.2022 року, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що під час звернення позивача до пенсійного органу ця довідка не надавалася.

Згідно із п.1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2005 року № 22-1 (Далі Порядок 22-1) заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до п.1.9. Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

З викладеного вбачається, що орган, який призначає пенсію, з`ясувавши про відсутність документів, зокрема уточнюючої довідки повинен письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис, а також надати тримісячний строк для подання таких документів.

Натомість, відповідачем-2 таких дій вчинено не було, а тому доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що він не повинен був враховувати відомості зазначені у довідці №157 є безпідставними.

Щодо не зарахування відповідачем-1 періодів отримання позивачем допомоги по безробіттю з 05.01.2012 року по 28.03.2012 року, з 10.10.2013 року по 16.10.2013 року у зв`язку з відсутністю інформації про перебування позивача на обліку в центрі зайнятості в індивідуальних відомостях про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Таким чином, законодавством передбачена можливість зарахування до страхового стажу лише періоду, протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю, а не весь період перебування особи на обліку в центрі зайнятості як безробітної.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2022 року Запорізьким міським центром зайнятості позивачу видано довідки №1738 та №1739 згідно з якими ОСОБА_1 розпочато виплату допомоги по безробіттю з 05.01.2012 року та припинено її виплату з 28.03.2012 року та здійснено таку виплати з 10.10.2013 року і припинено з 16.10.2013 року (а.с.20, 21).

Тобто, вищезазначеними довідками Запорізького міського центру зайнятості підтверджено виплату позивачу допомоги по безробіттю з 05.01.2012 року по 27.03.2012 року, включно та з 10.10.2013 року по 15.10.2013 року, включно, і відповідач зважаючи на вищезазначені положення Порядку №22-1 повинен був повідомити позивача про необхідність надання додаткових документів, та як наслідок при вирішенні питання про зарахування позивачу до страхового стажу зазначеного періоду врахувати ці довідки.

Щодо доводів відповідача-1 про відсутність підстав для зархування до страхового стажу позивача періоду роботи з 07.06.1988 року по 09.11.1994 року, оскільки згідно з записами в трудовій книжці позивача вона прийнята на роботу в радгосп «Червоний фронт», а звільнена з ВАТ «Червоний фронт», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати по конкретній посаді, яку позивач займав у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає позивачу право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно з записом №10 трудової книжки позивача, копія якої міститься в матеріалах справи, позивача 07.06.1988 року прийнято в яслі-садочок радгоспу «Червоний фронт», а згідно з записом №11 позивача звільнено за власним бажанням з ВАТ «Червоний фронт» (а.с.6 зворот).

З хронологічного порядку записів трудової книжки позивача вбачається, що роботодавцем не здійснено запис щодо реорганізації радгоспу «Червоний фронт». При цьому, відповідач не зазначає про наявність будь-яких сумнівів відносно того, що позивач у цей період працювала на зазначеному підприємстві. А тому, зважаючи на хронологію записів трудової книжки позивача та правової позиції Верховного суду відносно того, що недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставне не зарахування відповідачем-1 зазначеного періоду до страхового стажу позивача.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.06.2022 №31 про відмову у призначенні пенсії та як наслідок необхідності його скасування.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з дня звернення за пенсією починаючи з 09.06.2022, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із врахуванням висновків суду в цій справі, зважаючи на те, що відповідачем протиправно не враховано надані позивачем документи.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року у справі №280/5300/22 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 01 березня 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко