Справа № 140/8367/22
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року ЛуцькСправа № 140/8367/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №69 від 21.11.2022; визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з моменту звернення за призначенням пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, тобто з 14.11.2022.

В обґрунтування позову позивач вказала, що у листопаді 2022 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії на підставі статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». До заяви було додано всі необхідні документи що підтверджують вік, необхідний страховий стаж та право на зменшення віку виходу на пенсію.

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області №69 від 21.11.2022 було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки станом на 01.01.1993 позивач не прожила в зоні гарантованого добровільного відселення необхідних 3 роки.

Позивач вважає вказане рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним і таким, що порушує право на соціальний захист з огляду на наступне.

Початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки) до позивача має застосовуватися, оскільки відповідно до довідки, виданої Маневицькою селищною радою Камінь-Каширського району Волинської області №4013 від 14.11.2022, ОСОБА_1 дійсно була зареєстрована та постійно проживала в смт. Маневичі з 28.06.1985 по 28.08.1987.

Крім того, позивачці Волинською облдержадміністрацією 04.02.1994 видане посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 . Зазначене посвідчення недійсним не визнавалось та статус потерпілого від аварії на ЧАЕС ніким не оспорюється.

Із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку позивач звернулася після трьох місяців з дня набуття права на пенсію, а тому пенсія має бути призначена з дати звернення, а саме 14.11.2022.

Позивач вважає дії відповідачів про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ у Вінницькій області позов не визнало та просить відмовити у його задоволенні. Вказав, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.11.2022 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком за статтею 55 Закону №796.

За принципом екстериторіальності зазначена заява розглянута ГУ ПФУ у Вінницькій області. Вік позивачки на момент звернення - 54 роки. З розгляду наданих документів встановлено, що страховий стаж складає 36 років 0 місяців 04 дні.

Позивачкою надано довідку №4013 від 14.11.2022 що видана виконкомом Маневицької селищної ради про періоди постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення. Відомості, зазначені у довідці, спростовуються іншими наданими ОСОБА_1 документами.

Зокрема, відповідно до паспорту серії НОМЕР_2 , не міститься відомостей про зареєстроване місце проживання у смт. Маневичі Волинської області (зона гарантованого добровільного відселення). Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 містяться записи про роботу позивачки у смт. Маневичі до 28.08.1987. Надалі ОСОБА_1 01.09.1987 зарахована студенткою першого курсу лікувального факультету Чернівецького медінституту, з якого відрахована 25.06.1993.

Відтак, місто Чернівці не відноситься до населених пунктів зони гарантованого добровільного відселення. Період навчання на денній формі у вищому навчальному закладі за медичною професією та, відповідно, проживання позивачки у місті Чернівці не можуть бути враховані до періоду постійного проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення.

Враховуючи наведене, згідно наданих документів період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, що передбачені постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» станом на 01.01.1993 - період проживання позивачки в зоні гарантованого добровільного відселення склав 1 рік 04 місяці 3 дні (з 26.04.1986 по 28.08.1987).

Відповідно, враховуючи наведене вище, ГУ ПФУ у Вінницькій області 21.11.2022 правомірно та обґрунтовано відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 за статтею 55 Закону №796 у зв`язку з відсутністю необхідної кількості років постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення (3 років).

ГУ ПФУ у Волинській області правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалося.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим Волинською обласною державною адміністрацією.

14.11.2022 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ у Вінницькій області, рішенням якого від 21.11.2022 №69 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки не підтверджується факт проживання в забрудненій зоні станом на 01.01.1993: 3 роки в зоні гарантованого добровільного відселення. При цьому у рішенні зазначено, що період проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення 1 рік 4 місяці 3 дні (з 26.04.1986 по 28.08.1987); вік заявниці 54 років; страховий стаж позивача становить 36 років 4 дні.

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який набрав чинності 01 січня 2004 року, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону».

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Водночас частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

Виходячи із змісту суспільних правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Отже, норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального закону - Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

З рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №69 від 21.11.2022 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ у зв`язку із тим, що право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку позивач не має, оскільки станом на 01 січня 1993 року не проживала (не відпрацювала) 3 роки у зоні гарантованого добровільного відселення. При цьому у рішенні відсутнє обґрунтування такого висновку.

Із таким рішенням суд не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. У свою чергу частиною третьою статті 65 Закону №796-XII обумовлено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Отже, із системного аналізу наведених нормативно-правових актів слідує, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року. Єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом в постановах в постановах від 21 листопада 2006 року у справі № 21-1048во06, від 04 вересня 2015 року у справі №690/23/15-а, Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2018 року у справі №344/9789/17, від 24 жовтня 2019 року у справі №152/651/17, від 25 листопада 2019 року у справі №464/4150/17 та від 27 квітня 2020 року у справі №212/5780/16-а, від 17 травня 2021 року №398/494/17, від 17 травня 2021 року №336/6218/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було встановлено статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, про що свідчить посвідчення серії серії НОМЕР_4 (категорія 3).

З урахуванням приписів частини другої статті 14 Закону №796-XII такий документ є підтвердженням того, що позивач постійно проживав чи працював на території радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року не менше строку, необхідного для набуття особою такого статусу. Факт проживання чи роботи позивачки на території радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року перевірявся відповідними комісіями при видачі їй посвідчення.

Таким чином, наявність посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» дає позивачу право на зменшення пенсійного віку з урахуванням норм Закону №796-XII, а тому помилковими є висновки відповідача про те, що позивач проживала на території гарантованого добровільного відселення менше трьох років станом на 01 січня 1993 року.

Крім того, довідкою виконавчого комітету Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області №4013 від 14.11.2022 підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає з 28.06.1985 по 28.08.1987, з 03.08.1993 по даний час (без реєстрації проживала: з 26.04.1986 по 31.12.1986; з 01.01.1987 по 31.08.1987; з 13.01.1988 по 22.02.1988; з 28.05.1988 по 31.08.1988, з 05.11.1988 по 13.11.1988; з 04.01.1989 по 23.02.1989, з 28.04.1989 по 03.05.1989, з 20.06.1989 по 31.08.1989, з 23.09.1989 по 08.10.1989; з 30.12.1989 по 26.02.1990, з 27.06.1990 по 02.09.1990, з 07.11.1990 по 18.11.1990, з 11.01.1991 по 19.02.1991, з 08.03.1991 по 13.03.1991, з 14.06.1991 по 01.09.1991, з 02.09.1991 по 08.09.1991, з 04.01.1992 по 24.02.1992, з 14.05.1992 по 31.08.1992, з 01.09.1992 по 06.09.1992, з 03.10.1992 05.10.1992, з 25.11.1992 по 15.12.1992 в смт Маневичі Волинської області. Довідка видана на підставі будинкової книги, акту обстеження від 14.11.2022.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» смт Маневичі включено в перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧAEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Проживання ОСОБА_1 в населеному пункті, віднесеному до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, у часовому проміжку з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року (незалежно від часу проживання або роботи в цей період) підтверджується зазначеною вище довідкою (період проживання для початкової величини зменшення пенсійного віку на 3 роки). Надання інших документів, які б підтверджували період проживання особи в зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, окрім як довідки органу місцевого самоврядування, законодавством не передбачено.

Посилання ГУ ПФУ у Вінницькій області на те, що позивач з01.09.1987 зарахована студенткою першого курсу лікувального факультету Чернівецького медінституту, з якого відрахована 25.06.1993, не спростовують наявності у позивача факту проживання чи роботи на території радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років, який був перевірений при встановленні статусу позивачці як потерпілої особи від наслідків Чорнобильської катастрофи комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утвореної уповноваженим органом.

Суд наголошує, що позивач надала основний документ, що підтверджує її право на пільги та компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ, - посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), яке засвідчує той факт, що станом на 01 січня 1993 року вона проживала в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років. Відповідачами як суб`єктами владних повноважень, рішення та дії яких оскаржуються, не надано доказів того, що видане позивачці посвідчення визнано недійсним, а наданий ОСОБА_1 статус скасований.

Наведене у сукупності вказує на помилковість висновків ГУ ПФУ у Вінницькій області у рішенні №69 від 21.11.2022 про те, що ОСОБА_1 не проживала (не працювала) не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року в зоні гарантованого добровільного відселення. В протилежному випадку нівелюється її статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи, який позивачці встановлений у визначеному законом порядку.

Отже, висновки відповідачів про відсутність у позивачки права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку є безпідставними, оскільки позивач і на даний час проживає в зоні гарантованого добровільного відселення.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 на території Камінь-Каширського району (у населеному пункті, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення) не менше 3 років станом на 01 січня 1993 року та до сьогодні дає їй право на зниження пенсійного віку на 6 років (максимальний).

При цьому у рішенні про відмову у призначенні пенсії №69 від 21.11.2022 вказано про наявність у ОСОБА_1 36 років 4 дні страхового стажу (тобто умова щодо страхового стажу відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV виконується).

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області №69 від 21.11.2022 позивачу безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи досягнення позивачем віку 54 роки 10.01.2022 та її звернення із заявою про призначення пенсії 14.11.2022, право на отримання пенсії за віком відповідно до Закону №796-ХІІ та приписів статті 45 Закону №1058-IV у нього виникло з 14.11.2022 (тобто з дня звернення із заявою), оскільки звернення за пенсією відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії рішенням №69 від 21.11.2022, яке було прийняте ГУ ПФУ у Вінницькій області відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 за принципом екстериторіальності.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідачі як суб`єкти владних повноважень не надали суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, беручи до уваги зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, а також враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 №69 від 21.11.2022, зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з 20.07.2022.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області, рішенням якого було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом, необхідно стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн, сплата якого підтверджується квитанцією від 20.12.2022 №9291-0525-9770-9374.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (61022, місто Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ідентифікаційний код юридичної особи 13322403) про скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №69 від 21 листопада 2022 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 14 листопада 2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський