Справа № 336/5201/22
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 336/5201/22
Пр. № 2-а/336/21/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор управління патрульної поліції в Запорізькій області Гавлюк Руслан Вікторович, про визнання противоправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

4 жовтня 2022 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, яку винесено 10 вересня 2022 року інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Гавлюком Р.В. за ознаками правопорушення, що передбачене ст. 126 ч. 2 КупАП.

В обґрунтування вимог в заяві зазначив, що оскаржувана постанова містить висновки про те, що він, здійснюючи рух за кермом транспортного засобу о 15 годині 18 хвилин 10 вересня 2022 року біля будинку № 76 по проспекту Соборному в м. Запоріжжі, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Вважає, що висновок інспектора не ґрунтується на фактичному вчиненні ним правопорушення, оскільки вимога пред`явити посвідчення водія або інші важливі особисті документи, може бути зумовлена лише достатніми підставами вважати, що водій причетний до вчинення дорожньо-транспортної пригоди або іншого порушення «Правил дорожнього руху» в силу ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Між тим жодного порушення правил безпеки дорожнього руху, в тому числі пов`язаного з дорожньо-транспортною пригодою, він не скоював, до будь-якої дорожньо-транспортної пригоди, навіть як потерпілий, причетним не був. У зв`язку з цим сама вимога зупинки авто під його керуванням є незаконною.

Окрім того, хоча він і керував транспортним засобом, керування яким дозволено водіям з категорією С1, а пред`явив посвідчення водія категорії В, але у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів від 03.03.2022 року «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В. У зв`язку з викладеним керування ним транспортним засобом вказаної категорії за наявності посвідчення водія категорії В, яке він і пред`явив поліцейським, здійснювалось на законних підставах.

У зв`язку з викладеним накладення на нього стягнення є незаконним, наслідком чого має стати скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Так як в період з 15 вересня 2022 року по 3 жовтня 2022 року він перебував за межами м. Запоріжжя, а одразу по поверненні, а саме: 4 жовтня 2022 року, подав цю заяву, вважає, що строк звернення до суду за захистом права пропущений ним з поважних причин і просить про його поновлення.

Позивач до суду не з`явився, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у його відсутність, а також прохання про задоволення позову.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився, надавши письмовий відзив на позов та заяву про вирішення справи у його відсутність.

Вказані обставини у відповідності до ч. 3 ст. 194 КАС України зумовили розгляд справи у письмовому провадженні.

З відзиву відповідача випливає, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності посадовою особою управління патрульної поліції було дотримано порядок накладення адміністративних стягнень у зв`язку із вчиненням позивачем адміністративного правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху. Постанова винесена у зв`язку з фактично вчиненим позивачем порушенням правил безпеки дорожнього руху, яке полягає у керуванні транспортним засобом у відсутність посвідчення водія відповідної категорії, тому поведінка ОСОБА_1 на дорозі охоплюється диспозицією частини другої статті 126 КУпАП, яка містить таку карану дію, як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом; застосована санкція відповідає встановленому законодавством виду та розміру покарання.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 10 вересня 2022 року інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Гавлюком Р.В. відносно позивача винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КупАП за ознаками керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

У відповідності до ст. 289 КУпАП скаргу про постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вирішуючи позов в частині вимог про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд вважає, що наданими фактичними даними позивач довів поважність пропуску строку звернення до суду, тому цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною другою статті 126 КУпАП, за ознаками якої складений протокол, передбачений, зокрема, такий склад адміністративного правопорушення, як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

В силу ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а за змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1. «Правил…», порушення якого інкриміновано позивачу, встановлено перелік документів, які водій повинен мати при собі, і до них відносяться посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Пунктом 2.4. «а» «Правил дорожнього руху України» регламентовано, що на вимогу співробітника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог «Правил дорожнього руху», а також надати для перевірки документи, вказані в п. 2. 1.

З наведених положень правил про безпечний рух, які внормовують особливості здійснення дорожнього руху його учасниками, витікає, що обов`язок водія пред`явити на вимогу співробітника полії перелічені в законі документи є безумовним і не залежить від вчинення водієм інших порушень Правил дорожнього руху.

Зазначені правила узгоджуються зі змістом ст. ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух».

Між тим позивач знехтував обов`язком здійснювати дорожній рух, маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Його твердження про надання йому як водію з категорією В права на керування транспортними засобами категорії С1 постановою Уряду країни, суд до уваги не приймає, виходячи з такого.

Дійсно, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 360 від 25 березня 2022 року (а не від 3 березня 2022 року, як на це посилається позивач) «Деякі питання підготовки та допуску водіїв до керування транспортними засобами в період дії воєнного стану на території України або окремих її місцевостях» особам, які мають посвідчення водія категорії В, надається право на керування транспортними засобами категорій С, С1, проте за умови, що такі особи мають навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу, пройшли перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами та склали практичний іспит на право керування транспортними засобами категорій С, С1.

Тобто для отримання права на керування транспортними засобами категорій С, С1 водій повинен мати посвідчення категорії В (1); навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу (2); пройти перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами (3); скласти практичний іспит на право керування транспортними засобами категорій С, С1 (4).

З наведеного випливає, що для набуття права керування транспортним засобом категорії С1 не достатньо мати посвідчення водія категорії В, а керування транспортними засобами вказаної категорії водіями з посвідченням категорії В можливо за умови дотримання наведених в Постанові передумов, що має бути підтверджено відповідними документами, які видаються акредитованими закладами та їх філіями (іншими відокремленими підрозділами), що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.

Положення ж вказаної Постанови не надають право водіям з категорією В на керування транспортними засобами категорії, зокрема С1, лише за формальною ознакою наявності посвідчення водія категорії В, як це тлумачить позивач, а встановлюють для закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, особливості надання права керування водіям певних категорій транспортними засобами певних категорій в період дії в Україні або окремих її місцевостях правового режиму воєнного стану.

Отже, позивачем не виконано наведені вимоги законодавства, що свідчить про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вирішуючи позов, суд вважає, що позивач не довів ґрунтовність своїх тверджень, тоді як автор постанови діяв у відповідності до вимог закону та свого службового обов`язку при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а заява про те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність свого рішення не позбавляє інших учасників правовідносин доводити ґрунтовність своїх вимог.

У зв`язку з викладеним суд знаходить цілком правомірними дії поліцейського в цій частині.

У відповідності до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При розв`язанні позовних вимог, суд у відповідності до наведеної статті вважає за можливе врахувати, що порушення правил безпеки руху, яке не є тяжким, позивач припустився, добросовісно вважаючи, що діє правомірно, суспільно небезпечних наслідків від цього не настало.

У зв`язку з викладеним суд доходить висновку, що порушення, хоча формально і містить ознаки складу правопорушення, проте є малозначним, так як не посягає ні на чиї охоронювані законом права та інтереси.

Бере до уваги суд і відсутність фактів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в минулому.

Враховуючи, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є не покарання, а запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі законності та поваги до суспільних цінностей, суддя знаходить за можливе звільнити особу від накладеного на неї стягнення.

За змістом ст. 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладені обставини, задовольняючи позов частково, суд знаходить всі підстави для зміни постанови в частині покладення на позивача відповідальності у вигляді штрафу, вважаючи за доцільне обмежитися усним зауваженням у зв`язку із малозначністю вчиненого.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 194, 242-246, 293, 295 КАС України, ст. ст. 1, 7, 9, 251, 280, 121 ч. 6, 22, 258, 288 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Запорізькій Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до адміністративного суду за захистом права.

Змінити постанову від 10.09.2022 року, яку винесено інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Гавлюком Русланом Вікторовичем за ознаками правопорушення, що передбачене ст. 126 ч. 2 КупАП, відносно ОСОБА_1 .

Викласти постанову в частині накладення стягнення у такій редакції:

«Звільнити ОСОБА_1 від відповідальності за ст. 126 ч. 2 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива

24.02.23