Справа № 420/14834/22
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 р. Категорія: 112010100м.ОдесаСправа № 420/14834/22
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в якому просив суд: просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про відмову ОСОБА_1 в призначенні соціальної допомоги від 08.08.2022 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті компенсації послуги муніципальна няня; зобов`язати Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 компенсацію послуги муніципальна няня з 16.09.2021 року, мотивуючи його тим, що висновок відповідач про ненадання необхідних документів для надання спірної матеріальної допомоги є безпідставним, оскільки протилежні обставини були встановлені судами по справі № 420/2479/22 та доказуванню не підлягають. При цьому, приймаючи оскаржуване рішення відповідач не визначив в чому полягає порушення позивачем п. 5 Порядку № 68, а сам порядок не передбачає такої підстави для відмови в призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» як ненадання отримувачем послуги документів про занятість обох батьків дитини.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував, що Порядок № 68 не передбачає такої підстави для відмови в призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» як ненадання отримувачем послуги документів про зайнятість обох батьків дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась справа № 420/2479/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про відмову ОСОБА_1 в призначенні соціальної допомоги від 16.09.2021 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті компенсації послуги; зобов`язання управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 компенсацію послуги муніципальна няня з 16.09.2021 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2022 року по справі № 420/2479/22 визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про відмову ОСОБА_1 в призначенні соціальної допомоги від 16.09.2021 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті компенсації послуги; зобов`язано управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради повторно розглянути заяву (звернення) ОСОБА_1 про надання компенсації послуги муніципальна няня з доданими документами від 02.09.2021 року № 88936 з врахуванням висновків суду в даному рішенні.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2022 року по справі № 420/2279/22 апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради задоволено частково; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2022 року змінено, виклавши абзац 3 його резолютивної частини у наступній редакції: Зобов`язати управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.08.2021 р. про надання компенсації послуги муніципальна няня з доданими документами, з врахуванням висновків суду в даному рішенні. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2022 року залишено без змін.

08 серпня 2022 року Управлінням соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради прийнято рішення відмову ОСОБА_1 у призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» (а.с. 40).

Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що Порядком № 68 чітко визначено, що для надання компенсації послуги муніципальна няня надається, зокрема, сканована копія трудової книжки отримувача послуги муніципальна няня та документа з місця роботи, що підтверджує надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку/довідки з Пенсійного фонду України про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу за формою ОК-7) (для фізичних осіб - підприємців). При цьому, отримувачем послуги муніципальна няня в розумінні приписів Порядку № 68 є батьки, а не один із батьків дитини.

П`ятий апеляційний адміністративний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України суд здійснює адміністративне судочинство з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб.

Колегія суддів вважає, що спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із не виконанням відповідачем рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.04.2022 року у справі 420/2479/22, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Отже, суд першої інстанції повинен був з`ясувати, чи не були оскаржувані дії відповідача пов`язані з виконанням судового рішення, чи є самостійним предметом спору.

Оспорюване рішення відповідача про відмову прийнято саме на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.04.2022 року у справі 420/2479/22.

Колегія суддів, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшла висновку, що він стосується розгляду клопотання позивача та фактично спрямований на виконання іншого судового рішення (рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.04.2022 року у справі 420/2479/22), яким суд визнав протиправним відмову відповідача та зобов`язав відповідача розглянути дане клопотання.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.04.2022 року у справі 420/2479/22.

Отже, спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Відтак, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 382 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Суд першої інстанції у цій справі при вирішенні спору не дослідив характер правовідносин, що виникли між сторонами та не звернув увагу, що підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення, та як наслідок допустив порушення норм процесуального права, яке полягає у незастосуванні спеціальних правових норм, які передбачені у статті 383 КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Спір у справі, що розглядається, є тотожним спору у справі № 420/2479/22, оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 820/4261/18, № судового рішення в ЄДРСРУ 80980007.

Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі № 802/1933/18-а, № судового рішення в ЄДРСРУ 85803979.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Додатковим аргументом на користь вищенаведеного висновку є усталена позиція Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц висловлена правова позиція про необхідність застосування судами принципу процесуальної економії, тобто «один спір - одна справа», а суд вживає заходи для запобігання розпорошення одного спору між різними справами.

Відтак, застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії) (див. п.94 постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року, справа N 910/10011/19.

Фактично оспорюване рішення суду стосується одних і тих прав та інтересів позивача, відносно яких існує рішення суду, яке набрало законної сили у справі № 420/2479/22.

При цьому колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись до суду у порядку статі 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення у адміністративній справі № 420/2479/22.

Згідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи помилково застосовані норми процесуального права, а тому, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року по справі № 420/14834/22, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Роз`яснити, що позивач має 10-денний строк звернення з заявою в порядку ст. 383 КАС України з моменту отримання цього рішення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.