Справа № 446/1613/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 446/1613/22 пров. № А/857/18054/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Вовка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці,

на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 грудня 2022 року (суддя Котормус Т.І., час ухвалення 13:01 год., місце ухвалення м.Кам`янка-Бузька, дата складання повного тексту 06.12.2022),

в адміністративній справі №446/1613/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці,

про скасування постанови,

встановив:

У жовтні 2022 позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Львівської митниці, в якому просив: 1) скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0815/20900/22 від 27.09.2022р. про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 304940,66 гривень; 2) закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України; 3) стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на професійну (правничу) допомогу.

Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, у суді першої інстанції подав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.12.2022 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову в справі про порушення митних правил №0815/20900/22 від 27.09.2022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.471 МК України у виді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів на суму 304940,66 грн.. Закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.471 МК України.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач Львівська митниця та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що ОСОБА_1 порушив порядок декларування переміщених через митний кордон товарів. Його дії мають ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України. Вважає скаржник, що вина позивача підтверджена повністю. Вбачаючи в діях гр. ОСОБА_1 ознаки порушення митних правил, відносно нього 26.08.2022 було складено протокол про порушення митних правил за ознаками ч.2 ст.471 МК України. Оскаржуваною постановою Львівської митниці від 27.09.2022 у справі про порушені митних правил ОСОБА_1 правомірно притягнуто адміністративної відповідальності за санкцією ч.2 ст.471 МК України, з накладенням на нього штрафу у розмірі 304940,66 грн.. Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що кваліфікацію розглядуваних дій ОСОБА_1 щодо переміщення 26.11.2021 року через митний кордон України товарів шляхом недекларування, необхідно було здійснювати за ст.472 МК України. Також скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зміст листа митних органів Республіки Польща є недостатнім доказом доведення вини позивача у порушенні митних правил. Вважає апелянт, що вина позивача у вчиненні порушення митних правил повністю підтверджується належними доказами. Також зазначає скаржник про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи митниці, якою було внесено інформацію до АСМО «Інспектор» про те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 в`їхав на митну територію України 26.11.2021 без вантажу.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 02.12.2022 року і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому висловив незгоду із доводами апеляційної скарги, вважаючи такі необґрунтованими та безпідставними. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Суду апеляційної інстанції також надано представником відповідача додаткові пояснення щодо апеляційної скарги в частині обгрунтування кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а представником позивача надано заперечення на такі додаткові пояснення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Спірною постановою в.о. заступника начальника начальника Управління БК та ПМП Львівської митниці в справі про порушення митних правил №0815/20900/22 від 27.09.2022 року позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, на суму 304940,66 грн. (а.с. 14-17).

Цю постанову №0815/20900/22 від 27.09.2022 винесено за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил №0815/20900/22 від 26.08.2022 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 МК України та матеріалів справи про порушення митних правил розпочатої 26.08.2022 року за ознаками вчиненого ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.2 ст.271 МК України (а.с. 32-62, 80-83).

Зміст вказаних вище протоколу від 26.08.2022, постанови від 27.09.2022 та матеріалів справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.271 МК України, містить наступну інформацію.

26.11.2021 близько 03:05 год. через пункт пропуску «Краковець-Корчова» митного поста «Яворів» Львівської області, смугою руху «червоний коридор» було здійснено пропуск на митну території України транспортного засобу «Iveco» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .. До митного контролю ОСОБА_1 подав контрольний талон для проходження транспортного засобу по «червоному коридорі», паспорт громадянина для виїзду за кордон, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 , та заявив, що рухається без вантажу. Згідно інформації, яка міститься в АСМО «Інспектор», вказаний транспортний засіб переміщувався без вантажу.

Водночас, листом митного органу Республіки Польща від 27.05.2022 року №0201- IGM.541.22.2022.2.RLМ (лист Держмитслужби від 07.07.2022 №26/26-04/7.4/972) повідомлено, що транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_1 у наведену дату переміщувалися товари згідно з митною декларацією №21PL402010NS4P19K3 від 23.11.2021, а саме, з польської компанії «HOL-SPED» в адресу ТзОВ «Бізнес Лайн Груп» було відправлено товари «запчастини до автомобілів уживані в асортименті» в кількості 4830 шт., загальною вагою 1718 кг. та загальною вартістю 33505,25 Євро (станом на 26.11.2021 за курсом НБУ відповідає сумі 1016468,87 грн).

З метою отримання пояснень від ОСОБА_1 та взяття ним участі у складанні протоколу про порушення митних правил Львівською митницею в його адресу скеровано лист-повідомлення від 21.07.2022 №7.4-4/20-01/10/ НОМЕР_2 , яким ОСОБА_1 запропоновано прибути до Львівської митниці в термін до 03.08.2022. Вказаний лис вручено адресату 29.07.2022. На вказаний лист-повідомлення ОСОБА_1 у вказаний у ньому термін до митниці не з`явився та про причини своєї неявки не повідомив.

Вбачаючи в діях ОСОБА_1 наявність складу порушення митних правил стосовно нього 26.08.2022 року було складено протокол про порушення митних правил №0815/20900/22 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України. У вказаному протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 27 вересня 2022 року о 10:00 год. за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 369, Львівська митниця. Митним органом примірник протоколу про порушення митних правил №0815/20900/22 від 26.08.2022 року надсилався ОСОБА_1 за адресами в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , однак повернувся митному органу у зв`язку з відмовою адресата.

За результатами дослідження матеріалів справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 уповноваженою особою Львівської митниці сформовано висновок про те, що ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних і достовірних даних, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України, чим порушив встановлений статтями 257-258 МК України порядок декларування переміщуваних через митний кордон товарів, а його дії мають ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України.

Не погоджуючись і вказаною постановою про порушення митних правил від 27.09.2022 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в рішенні від 02.12.2022 виходив з того, що дії особи, яка станом на 26.11.2021 здійснила недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, не можуть бути кваліфіковані за недіючою на той час нормою ч.2 ст.471 МК України, а мають бути кваліфіковані за нормою ст.472 МК України як такої, редакція якої визначала такі дії протиправними на час їх вчинення. Тому суд вважав, що ОСОБА_1 безпідставно визнаний винним за нормою закону, яка не була чинною на момент вчинення дій, які йому ставляться у вину. Також суд першої інстанції вважав, що вина позивача у вчиненні порушення митних правил не підтверджується достатніми і достовірними доказами, а тому винуватіть позивача не доведено поза розумним сумнівом. За таких умов, суд вважав, що є наявними підстави для задоволення позовних вимог про скасування спірної постанови від 27.09.2022 року та закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.271 МК України.

Водночас, суд першої інстанції вважав безпідставними і необгрунтованими доводи позивача про те, що спірну постанову від 27.09.2022 року було винесено митним органом поза межами 6-ти місячного строку притягнення до відповідальності, а також доводи позивача про те, що митним органом було порушено процедуру розгляду справи про порушення митних правил.

Суд апеляційної інстанції враховує, що рішення суду першої інстанції від 02.12.2022 року оскаржене в апеляційному порядку відповідачем Львівською митницею.

Відповідно до статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, предметом апеляційного розгляду являється апеляційна скарга відповідача на рішення суду першої інстанції від 02.12.2022 року, а зокрема, питання про законність та обгрунтованість висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав того, що спірна постанова Львівської митниці у справі про порушення митних правил №0815/20900/22 від 27.09.2022р. являється протиправною через невірну кваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.271 МК України та через відсутність достатніх і достовірних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із вказаними вище висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться і в статті 280 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Відносно питання щодо правильності правової кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у серпні-вересні 2022 року за порушення митних правил за діяння, які вчинені у листопаді 2021 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами розглядуваної справи підтверджується, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.471 МК України у виді штрафу розміром 304940,66 грн, про що 27.09.2022 року посадовою особою Львівської митниці прийнято постанову в справі про порушення митних правил №0815/20900/22. Згідно цієї постанови фактичні дії ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил полягають в тому, що він 26.11.2021 року вчинив переміщення через митний кордон України товарів із порушенням порядку їх декларування (недекларування переміщуваних через митний кордон товарів).

Колегія суддів враховує, що з 16.06.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо адміністративної відповідальності громадян за порушення митних правил» від 16.02.2022 №2058-ІХ (далі Закон №2058-ІХ).

Законом №2058-ІХ у статтю 472 МК України внесено зміни і її чинна редакція виглядає так:

«Недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.».

Водночас, Законом №2058-ІХ змінена назва і зміст статті 471 МК України, яка приведена у відповідність із рішенням Конституційного Суду України від 21.07.2021 №3-р(ІІ)/2021, згідно з яким визнано неконституційним положення абзацу другого статті 471 МК України щодо конфіскації товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Так, статтю 471 МК України викладено в новій редакції:

«1. Недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.

2. Недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

3. Недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

Примітка. Недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")».

Згідно з ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, який діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють відповідальність або посилюють адміністративну відповідальність, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Враховуючи суть змін, внесених Законом №2058-ІХ до Митного кодексу України, то такі не встановлюють відповідальність та не посилюють адміністративну відповідальність за дії, відповідальність за які була передбачена статтями 471 та 472 МК України в редакції 2012 року, а лише призводять до гуманізації санкцій вказаних норм. Тобто, вказані норми мають зворотну дію в часі.

Таким чином, у разі якщо правопорушення вчинено до набрання чинності Законом №2058-ІХ від 16.02.2022, а виявлено після 16.06.2022 - кваліфікація противоправного діяння та накладення стягнення має відбуватися згідно тих правових норм, які пом`якшують відповідальність за таке діяння.

Тобто, за діяння, яке було вчинено у листопаді 2021 року і на той час кваліфікувалось за статтею 472 МК України (недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України), відповідальність станом на серпень-вересень 2022 року повинна наступати за відповідною частиною статті 471 МК України, яка пом`якшує відповідальність за таке діяння.

Частиною другою статті 471 МК України (в редакції на час винесення спірної постанови митного органу) визначено, що недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Таким чином, апеляційний суд вважає обгрунтованими доводи відповідача про те, що спірною постановою митниці №0815/20900/22 від 27.09.2022р. кваліфікація дій позивача ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 МК України здійснена вірно, а адміністративне стягнення у розмірі 30 відсотків вартості незадекларованих товарів (на суму 304940,66 грн.) застосовано в межах санкції цієї статті.

Отже, являються помилковими висновки суду першої інстанції про те, що оскаржена позивачем постанова відповідача від 27.09.2022 року являється протиправною по причині неправильної кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відносно питання щодо достатності і достовірності (належності і допустимості) доказів, які підтверджують вину позивача у вчиненні порушення митних правил (недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України), які вчинені 26.11.2021 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Як уже було вказано апеляційним судом вище, відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.73 КАС України).

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.74 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.76 КАС України).

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Також, колегія суддів враховує, що пунктом 8 ч.1 ст.4 МК України визначено, що декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Згідно із ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.8 ст.264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Частиною 1 ст.266 МК України встановлено, що декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей. У випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Частиною 8 ст.374 МК України передбачено, що товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Апеляційним судом у розглядуваній справі встановлено, що 26.11.2021 близько 03:05 год. через пункт пропуску «Краковець-Корчова» митного поста «Яворів» Львівської області, смугою руху «червоний коридор» було здійснено пропуск на митну території України транспортного засобу «Iveco» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .. До митного контролю ОСОБА_1 подав контрольний талон для проходження транспортного засобу по «червоному коридорі», паспорт громадянина для виїзду за кордон, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 , та заявив, що рухається без вантажу. Згідно інформації, яка міститься в АСМО «Інспектор», вказаний транспортний засіб переміщувався без вантажу.

Водночас, листом митного органу Республіки Польща від 27.05.2022 року №0201- IGM.541.22.2022.2.RLМ (на запит листа Держмитслужби від 13.12.2021 №26/26-04/11/743) повідомлено, що транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_1 у наведену дату переміщувалися товари згідно з митною декларацією №21PL402010NS4P19K3 від 23.11.2021, а саме, з польської компанії «HOL-SPED» в адресу ТзОВ «Бізнес Лайн Груп» було відправлено товари «запчастини до автомобілів уживані в асортименті» в кількості 4830 шт., загальною вагою 1718 кг. та загальною вартістю 33505,25 Євро.

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 порушив встановлений ст.ст. 257-258 МК України порядок декларування переміщуваних через митний кордон товарів (заповнення митної декларації), переміщуючи товар через митний кордон України, вчинивши дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування (не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України).

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується наступними доказами: - витягом із АСМО «Інспектор» щодо факту пропуску на митну територію України в дату 26.11.2021 транспортного засобу марки «Iveco» VIN НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_1 без вантажу під керуванням ОСОБА_1 ; - поданим до митного контролю Контрольного талону для проходження транспортного засобу по «червоному коридору» серії ТGС №842680; - паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 ; - свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу з р.н. НОМЕР_1 ; - інформацією, що міститься у листі митних органів Республіки Польща від 27.05.2022 №0201- IGM.541.22.2022.2.RLМ.

Колегія суддів також враховує обгрунтування відповідача про те, що наказом Львівської митниці №263-дс від 04.11.2022 «Про застосування дисциплінарного стягнення», застосовано до головного державного інспектора відділу №3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення звільнення з посади державної служби, за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п.1 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», який полягав у тому, що він на пропускному пункті «Краковець-Корчова» митного поста «Яворів» Львівської області 26.11.2021 при здійсненні формальностей щодо транспортного засобу «Iveco» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив пропуск на митну території України цього ТЗ не визначивши форми та обсягу контролю достатніх для забезпечення додержання законодавства з питань митної справи, що призвело до незаконного переміщення через митний кордон України товарів «запчастин до автомобілів уживаних», а також до несплати до державного бюджету митних платежів. Наказом Львівської митниці №1399-о від 15.11.2022 припинено державну службу та звільнено 15 листопада 2022 року ОСОБА_2 (а.с. 123-126).

Таким чином, апеляційний суд вважає обгрунтованими доводи відповідача про те, що вина позивача у вчиненні розглядуваних порушень митних правил (недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України), підтверджується належними і допустимими доказами.

Отже, являються помилковими висновки суду першої інстанції про те, що оскаржена позивачем постанова відповідача від 27.09.2022 року являється протиправною по причині відсутності доказів вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача знаходять своє підтвердження та спростовують висновки суду першої інстанції у відповідній частині щодо неправильної кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та щодо недоведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення (порушення митних правил), передбаченого частиною 2 статті 471 МК України.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції розгляд адміністративної справи проведено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків викладених у рішенні суду першої інстанції фактичним обставинам справи та з порушенням норм матеріального права, що у відповідності до вимог статті 317 КАС України є підставою для його скасування та прийняття нової постанови суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці задоволити.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 грудня 2022 року в адміністративній справі №446/1613/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 01.03.2023 року