Справа № 240/1299/22
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/1299/22

категорія 111010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" звернулось до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області №02 від 30.11.2021 (Форма "Р") в сумі 3507459 грн та №02 від 30.11.2021 (Форма "В4") в розмірі зменшеного від`ємного значення суми податку на додану вартість 472274 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що за результатами перевірки позивача контролюючим органом складено акт на підставі якого винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Позивач не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки висновки контролюючого органу не узгоджуються з вимогами законодавства, без врахування первинних документів, ґрунтуються на припущеннях осіб, які проводили перевірку, без підтвердження належними доказами, а тому просив позов задовольнити.

Ухвалою судді від 18.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, яка буде розглядатися за правилами загального позовного провадження.

Представники позивача в судових засіданнях позов підтримали та просили задовольнити з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та відповіді на відзив від 19.09.2022 (а.с.186-194 т.1, 61-69 т.4).

Представники відповідача проти позову заперечували з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву від 03.02.2022 №391/06-30-20-03 та від 18.08.2022 № 2576/06-30-20-03 та запереченнях на відповідь на відзив від 30.09.2022 №3092/06-30-20-03 (а.с.104-114 т.1, 47-58, 153-160 т.4).

Протокольною ухвалою суду, в судовому засіданні 13.10.2022, клопотання відповідача від 19.09.2022 про залишення позову без розгляду залишено без задоволення, позивачу поновлено строк звернення до адміністративного суду, враховуючи рекомендації РСУ від 02.03.2022 щодо роботи судів в умовах воєнного стану (по можливості продовжувати строки щонайменше до закінчення воєнного стану) та складні життєві обставини директора товариства.

Протокольною ухвалою суду в судовому засіданні 22.12.2022 відбувся перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.

У відповідності до ч.4 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, контролюючим органом за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, актом від 03.11.2021 №11041/06-30-07-02/43222436 (а.с.70-107 т.4) встановлено наступні порушення:

- завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації), на суму 472274 грн;

- заниження р.18 податкових декларацій з податку на додану вартість (позитивне значення) на загальну суму ПДВ 3188599 грн, в тому числі

- не реєстрації за операціями відсутності документального підтвердження використання ТМЦ в господарській діяльності, а також не вірного визначення податкових зобов`язань податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних за період перевірки.

Позивач, не погоджуючись з висновками документальної позапланової невиїзної перевірки 23.11.2021 за вих. № 01-2311 подав заперечення з додатками, які просив врахувати при прийнятті рішення, що підтверджується копією фіскального чеку поштового відправлення та роздруківкою трекінгу 393 з сайту Укрпошта, згідно яких відправлення було прийняте 23.11.2021 (а.с.196-197).

Відповідно до п.86.7. ст.86 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5. пункту 78.1. статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Згідно пункту 44.6. ст.44 ПК України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7. статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Пункт 44.7. ст.44 ПК України передбачає право платника податків надати контролюючому органу документи шляхом надіслання листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надання безпосередньо до контролюючого органу.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами акт перевірки отримано позивачем 09.11.2021.

23.11.2021 позивач направив на адресу відповідача рекомендованим листом заперечення на акт перевірки з додатками, які були отриманні контролюючим органом 01.12.2021.

Суд звертає увагу, що останнім днем надання заперечень є 23.11.2021.

Листом від 15.12.2021 № 22623/6/06-30-07-02 Головне управління ДПС у Житомирській області повідомило товариство про залишення поданих заперечень без розгляду, у зв`язку з пропуском строку для подання заперечень, встановленого п.86.7. ст.86 ПК України, мотивуючи тим, що заперечення надіслано як зазначено на конверті 24.11.2021 (11 робочий день з дня, наступного за днем отримання акта) (а.с.45 т.4).

Суд прийшов до висновку, що позивач, надіславши листом заперечення на акт перевірки, не пропустив передбачений п.86.7. ст.86. ПК України строк їх подачі до контролюючого органу, а тому рішення Головного управління ДПС у Житомирській області про залишення без розгляду заперечень на акт перевірки, оформлене листом від 15.12.2021 № 22623/6/06-30-07-02, є протиправним.

За результатами встановлених порушень контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 30.11.2022:

- №02 (Форма "Р"), яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 3507459,00 грн, в тому числі - 3188599,00 грн за податковими зобов`язаннями, 318860,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №02, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 472274 грн.

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення контролюючого органу протиправними та прийнятими в порушення норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 67 Конституції України проголошено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За визначенням підпункту 14.1.36. пункту 14.1. статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 16.1.2. пункту 16.1. статті 16 ПК України визначено обов`язок платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

За змістом пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Норми п.п.75.1.2. п.75.1. ст.75 ПК України визначають, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з пунктом 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.2. статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.6. статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Системний аналіз змісту вищенаведених норм ПК України свідчить про те, що в податковому обліку господарські операції мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV господарська операція визначена як дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, право платника податків на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів (та/або будування, спорудження останніх), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів виключно у разі фактичного здійснення платником податків господарської операції.

У зв`язку з цим недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою для врахування фінансових показників господарської операції в податковому обліку платника.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

При цьому, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Дана правова позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду України, які викладені у його постановах від 27 червня 2017 року у справі № 808/1062/14, від 14 березня 2017 року у справі № 826/757/13-а, Верховного Суду, зокрема у постанові від 06 лютого 2018 року № К/9901/5042/17.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Як встановлено судом зі змісту акту перевірки від 03.11.2021 №11041/06-30-07-02/43222436 контролюючим органом вказано про наявність порушення, що полягає у заниженні податкового зобов`язання (рядок 9 (колонка Б) по декларації за серпень 2021 року на суму 3463269 грн, в т.ч. по періодах: травень 2021 - 15690 грн, серпень 2021 - 3 447579 грн, що призвело до завищення на суму 472274 грн показника рядка 19 "Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду".

Зі змісту акту перевірки встановлено, що заниження податкових зобов`язань у періоді по р.1.1 "Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою" на суму 15690 грн за травень 2021 року полягає у неврахуванні у складі об`єкту оподаткування безкоштовного харчування працівників підприємства.

Так, наказом директора товариства з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" від 01.04.2021 №0104/21 з метою соціального захисту працівників товариства у межах соціального розвитку та їх підтримки доручено відповідальним особам організувати безкоштовне гаряче харчування працівників товариства на постійній основі за місцем знаходження виробництва у вигляді "Шведського столу" за принципом самообслуговування (а.с.201 т.1).

На виконання цього наказу між товариством з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №20210414 від 14.04.2021 про надання послуг з організації громадського харчування співробітників позивача (а.с.198-200 т.1).

Актами приймання-здачі виконаних робіт від 05.05.2021 №1 вартість наданих послуг склала 37000,00 грн (без ПДВ), від 19.05.2021 № 2 - 41450,00 грн (без ПДВ) (виконавець є неплатником ПДВ), всього за травень 2021 року на суму 78450,00 грн (а.с. 202-203 т.1).

Згідно аналізу рахунку 631 за травень 2021 року та оборотно-сальдової відомості по рахунку 91 витрати в сумі 78450,00 грн віднесені до загальновиробничих витрат, та в подальшому віднесені на рахунок 231 ("Виробництво") та рахунок 26 ("Готова продукція"). Далі вказані витрати ввійшли до собівартості реалізованої продукції (рахунок 901) (а.с.204-209 т.1).

Нормативним актом, який визначає поняття витрат та містить їх класифікацію, є Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 р. N 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за N 27/4248 (надалі - П(С)БО 16 "Витрати").

Так, п. 4 П(С)БО 16 "Витрати" визначає, що прямі витрати - витрати, що можуть бути віднесені безпосередньо до конкретного об`єкта витрат економічно доцільним шляхом. Об`єкт витрат - продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені (п.6 П(С)БО 16 "Витрати").

Відповідно до п.11П(С)БО 16 "Витрати", собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються; прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Пункт 14 П(С)БО 16 "Витрати" передбачає, що до складу інших прямих витрат включаються всі інші виробничі витрати, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат, зокрема відрахування на соціальні заходи, плата за оренду земельних і майнових паїв, амортизація, втрати від браку, які складаються з вартості остаточно забракованої з технологічних причин продукції (виробів, вузлів, напівфабрикатів), зменшеної на її справедливу вартість, та витрат на виправлення такого технічно неминучого браку.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що витрати на харчування працівників відносяться до інших прямих витрат виробництва, які повинні обліковуватись як в бухгалтерському, так і податковому обліку.

При цьому, якщо вартість зазначеного безкоштовного харчування включається до вартості товарів/послуг, операції з постачання яких є об`єктом оподаткування та пов`язані з отриманням доходів зазначеним підприємством, дані послуги визнаються такими, що призначаються для використання/використані в господарській діяльності, і додаткового нарахування податкових зобов`язань на вартість отриманих послуг з організації гарячого харчування не здійснюється.

Оплата безкоштовного харчування працівникам за принципом "Шведського столу" передбачає наявність витрат позивача на таку операцію, включена до складу собівартості реалізованої продукції, та не є постачанням товарів/послуг у розумінні п.185.1. ст.185 ПК України.

Отже, в ході проведення перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що операції підприємства з безкоштовного харчування своїх працівників на умовах "Шведського столу" для такого підприємства - платника податку на додану вартість є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, при здійсненні якої податок на додану вартість нараховується в загальновстановленому порядку.

Водночас позивач обґрунтовуючи безпідставність таких висновків вказує, товариство не оприбутковувало продукти харчування від ФОП ОСОБА_1 в обліку, а відтак, не могло здійснити їх безкоштовну передачу працівникам.

Крім того, позивач звертає увагу, що у товариства відсутнє обладнання для приготування, зберігання та видачі обідів, тому товариство не могло надавати послуги з харчування.

З огляду на те, що товариство з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" як юридична особа не може споживати продукти харчування, а фактичними отримувачами вказаної послуги є фізичні особи - працівники товариства, які безпосередньо споживають послуги з організації харчування, що надаються виконавцем - ФОП ОСОБА_1 , то позивачем шляхом оплати за послуги з організації харчування фактично реалізовано соціальні пільги й гарантії, передбачені наказом №0104/21 від 01.04.2021, шляхом оплати за послуги з організації харчування за системою "Шведський стіл", яка перераховувалась постачальнику відповідних послуг.

Слід зауважити, що вартість такого харчування позивачем включено до вартості товарів/послуг, операції з постачання яких є об`єктом оподаткування та пов`язані з отриманням доходів зазначеним підприємством.

З огляду на те, що оплата безкоштовного харчування працівникам включена позивачем до складу собівартості реалізованої продукції, відповідачем безпідставно зроблено висновок про заниження платником податкових зобов`язань з ПДВ за травень 2021 на суму 15690 грн.

Щодо порушення в частині заниження позивачем податкових зобов`язань на суму 17297 грн за серпень 2021 року, що виникло внаслідок застосування ціни при реалізації продукції ПП "Лідер" згідно договору №0422 від 22.04.2020, яка не відповідає договірній, слід зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, між товариством з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" та приватним підприємством "Лідер" 22.04.2020 укладено договір щодо поставки гранітного щебеню та відсіву та додаткову угоду від 01.08.2021 №1 (а.с.8-16 т.1).

Специфікацією №9 від 02.03.2021 до договору поставки гранітного щебеню та відсіву №0422 погоджено загальну кількість товару, що поставляється залізничним транспортом на умовах FСА ст.Лівобережна ПЗ код 427900, його характеристику та номенклатуру, а саме:

- гранітний щебінь фракція 5-10 мм у кількості 6000 т ціна за од. 350,00 грн з ПДВ, загальна сума 2100000,00 грн з ПДВ,

- гранітний щебінь фракція 5-20 мм у кількості 6000 т ціна за од. 350,00 грн з ПДВ, загальна сума 2100000,00 грн з ПДВ,

- гранітний щебінь фракція 10-20 мм у кількості 6000 т ціна за од. 350,00 грн з ПДВ, загальна сума 2100000,00 грн з ПДВ,

- гранітний щебінь фракція 20-40 мм у кількості 6000 т ціна за од. 250,00 грн з ПДВ, загальна сума 2100000,00 грн з ПДВ,

- гранітний щебінь фракція 40-70 мм у кількості 6000 т ціна за од. 250,00 грн з ПДВ, загальна сума 2100000,00 грн з ПДВ,

- гранітна щебенево-піщана суміш 0-40 мм у кількості 6000 т ціна за од. 220,00 грн з ПДВ, загальна сума 1200000,00 грн з ПДВ,

- гранітна щебенево-піщана суміш 0-70 мм. у кількості 6000 т ціна за од. 220,00 грн з ПДВ, загальна сума 1080000,00 грн з ПДВ (а.с.25 т.1).

Специфікацією №10 від 30.03.2021 до договору поставки гранітного щебеню та відсіву №0422 погоджено загальну кількість товару, що поставляється залізничним транспортом на умовах СІР Кіровоградська обл., смт.Олександрівка, вул.Островського, 12, його характеристику та номенклатуру, а саме:

- гранітний щебінь фракція 5-10 мм у кількості 150 т ціна за од. 348,00 грн з ПДВ, загальна сума 52200,00 грн з ПДВ.

- відсів гранітний 0-5 мм у кількості 265 т ціна за од. 333,0 грн з ПДВ, загальна сума 88245,00 грн з ПДВ (а.с.26 т.1).

Специфікацією №11 від 13.07.2021 до договору поставки гранітного щебеню та відсіву №0422 погоджено загальну кількість товару, що поставляється залізничним транспортом на умовах СІР ст.Яреськи ПЗ, його характеристику та номенклатуру, а саме гранітний щебінь фракція 5-10 мм у кількості 2100 т ціна за од. 467,00 грн з ПДВ, загальна сума 980700,00 грн з ПДВ (а.с.27 т.1).

Специфікацією №12 від 04.08.2021 до договору поставки гранітного щебеню та відсіву №0422 погоджено загальну кількість товару, що поставляється автомобільним транспортом на умовах:

1.1. Поставка товару відбувається згідно Міжнародних правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року, які застосовуються з врахуванням внутрішньодержавного характеру даного Договору: на умовах FСА: продавець передає товар у розпорядження покупця в місці вказаному в заявці покупця, що знаходиться за адресою: Полтавська обл., с.Нижні Яреськи, вул.Залізнична,6;

1.2. Вартість доставки входить в ціну товару;

1.3. В товарно-транспортній накладній згідно заявки Замовником є Приватне підприємство "ЛІДЕР", а вантажоодержувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю "БК ЗОРЯ" номенклатура: гранітна щебенево-піщана суміш 0-40 мм у кількості 50000 т ціна за од. 405,00 грн з ПДВ, загальна сума 20250000,00 грн з ПДВ (а.с.29 т.1).

Специфікацією №13 від 05.08.2021 до договору поставки гранітного щебеню та відсіву №0422 погоджено загальну кількість товару, що поставляється автомобільним транспортом на умовах FСА: Продавець передає Товар у розпорядження Покупця в місці вказаному в заявці Покупця, що знаходиться за адресою: Полтавська обл., с.Нижні Яреськи, вул.Залізнична,6. Вартість доставки входить в ціну товару. В товарно-транспортній накладній згідно заявки Замовником є Приватне підприємство "ЛІДЕР", а вантажоодержувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю "БК ЗОРЯ" його характеристику та номенклатуру, а саме:

- гранітний щебінь фракція 5-10 мм у кількості 10000 т ціна за од. 518,00 грн з ПДВ, загальна сума 5180000,00 грн з ПДВ,

- гранітний щебінь фракція 10-20 мм у кількості 10000 т ціна за од. 518,00 грн з ПДВ, загальна сумаи 5180000,00 грн з ПДВ (а.с.30 т.1).

Зі змісту зазначеного акту перевірки встановлено, що контролюючий орган при співставленні цін на реалізовану продукцію зазначених у видаткових накладних та цін, визначених умовами специфікацій встановив невідповідність.

Так, у видатковій накладній №270 від 05.08.2021 ціна за гранітний щебінь фракція 20-40 мм визначена 240 грн, тоді як відповідно умов специфікації ціна становить 250 грн за тону.

Водночас, як встановлено судом, контролюючим органом в ході проведення перевірки помилково враховано у спірних правовідносинах видаткову накладну №270 від 05.08.2021 виписану на покупця ТОВ "Гірничий край" згідно іншого договору №0804 від 04.08.2021 (а.с.210 т.1). Відомості щодо ціни товару у наведеній накладній співставлено з відомостями специфікацій щодо поставки щебеню приватному підприємству "Лідер".

Відтак, контролюючим органом помилково співставлено ціни у видатковій накладній виписаній для покупця ТОВ "Гірничий край" із ціною, зазначеною в специфікації до договору укладеного з ПП "Лідер".

Щодо накладних №276 від 08.08.2021, №302 від 16.08.2021 (а.с.79 т.1), №307 від 17.08.2021 (а.с.81 т.1), №310 від 18.08.2021 (а.с.83 т.1), в яких ціною гранітного щебеню фракції 10-20 мм. вказано 330,00 грн, тоді як у специфікаціях встановлено 350 грн за тону слід зазначити наступне.

Фактично ціна в даних накладних зазначена згідно специфікації №11/ЖД від 13.07.2021 (а.с.28 т.1) та становить 330 грн за тону, тоді як контролюючим органом помилково взято для співставлення відомості ціни за попередньою специфікацією №9 від 02.03.2021 (а.с.25 т.1).

Аналогічні обставини вплинули на висновки контролюючого органу щодо накладної №314 від 20.08.2021 (а.с.86 т.1). Так, у акті перевірки вказано, що ціна реалізації за тону гранітного щебеню фракції 10-20 мм становить 330 грн, а відповідно до умов специфікації - 350 грн, та 330 грн за тону гранітного щебеню фракції 5-10 мм тоді як, в специфікації - 467 грн.

Як встановлено судом, фактично ціна в накладній зазначена згідно специфікації №11/ЖД від 13.07.2021 (а.с.28 т.1) згідно умов специфікації товар поставляється залізничним транспортом на умовах FСА ст.Лівобережна ПЗ, тоді як, відповідачем враховано відомості попередньої специфікації №9 від 02.03.2021 за відповідними фракціями щебеню (а.с.25 т.1).

З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем помилково співставлено первинні документи за різні періоди, виписані на підставі різних договорів, що призвело до безпідставного нарахування суми заниження ПДВ в розмірі 17296,67 грн.

Щодо порушення в частині заниження позивачем податкових зобов`язань на суму 3430282 грн за серпень 2021 року суд зазначає наступне.

В ході проведення перевірки органом контролю встановлено заниження товариством з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" показників у рядку 4.1 Декларацій "Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5. статті 198 та пункту 199.1. статті 199 Кодексу за операціями, що оподатковуються за: основною ставкою" на суму 3430282 грн, в тому числі за серпень 2021 року 3430282 грн.

У акті перевірки вказано, що до початку проведення перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" разом з повідомленням та копією наказу про проведення невиїзної позапланової перевірки направлено лист від 19.10.2021 №18085/6/06-30-07-02 "Про надання інформації та підтверджуючих документів" (а.с.126-127 т.1), в якому окрім іншого висловлено прохання провести інвентаризацію основних засобів, запасів та інших ТМЦ, які обліковуються на відповідних рахунках бухгалтерського обліку та надати інформацію з підтверджуючими документами щодо результатів проведеної інвентаризації для перевірки. Зазначену вимогу продубльовано в листі від 22.10.2021 №18292/6/06-30-07-02 (а.с.128-130 т.1).

Контролюючим органом зазначено, що матеріали стосовно проведеної у період перевірки інвентаризації не надано. До перевірки надано лише інвентаризацію товарів на складі №1 від 31 грудня 2020 року.

Слід зауважити, що листом від 27.10.2021 №01-2710 товариство з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" повідомило контролюючий орган, що в надто стислі строки виникла необхідність виготовлення та надання дуже великих обсягів копій документів, також вказано про відсутність у наданих запитах конкретного періоду, за який слід надати документи з від`ємного значення ПДВ. До листа надано копії документів на 15 аркушах (а.с.131 т.1).

Також до матеріалів справи надано попередні листи товариства з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" від 20.10.2021, 22.10.2021 та 26.10.2021, якими на вимогу контролюючого органу позивачем надавались первинні документи (а.с. 139-141 т.1).

Актом від 27.10.2021 №622/06-30-07-02/43222436 зафіксовано ненадання оригіналів документів до перевірки, зокрема:

- наказ "Про облікову політику на підприємстві";

- журнал "Головна книга" з деталізацією по субрахункам;

- виробничі звіти, розрахунки собівартості продукції;

- документи, які підтверджують можливість використання в господарській діяльності бланків дозволу на дизельне паливо, наявність зазначених бланків дозволу на момент проведення перевірки, а також документів, які підтверджують термін дії вищевказаних бланків дозволу;

- інформацію з підтверджуючими документами щодо результатів проведеної в період перевірки інвентаризації основних засобів, запасів та інших ТМЦ, які обліковуються на відповідних рахунках бухгалтерського обліку (а.с.142-143 т.1).

Водночас слід зауважити, що матеріали справи не містять доказів відмови платника податків від проведення інвентаризації під час перевірки, рішення про застосування адміністративного арешту майна відповідачем також не приймалось.

Відповідно до інформації, зазначеної в оборотно-сальдових відомостях по рахунку 203 , ''Паливо" обліковуються бланки дозволу (талони) на пальне станом на 31.12.2020, на 01.08.2021 та на 01.09.2021 та загальну суму 17151410,34 грн.

В ході проведення аналізу інформації в ЄРПН встановлено, що ТОВ "Українська добувна компанія" задекларовано обсяги придбання бланків дозволів в період з 2019 по 2021 р.

При цьому контролюючий орган вказує, що ТОВ "Українська добувна компанія" в ході перевірки документально не підтвердила фактичну наявність талонів, обліковану станом на 31.08.2021 кількість палива 865212,92 л.

Так, п.п. "г" п.198.5. ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1. статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9. статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

За вказаними обставинами, контролюючий орган дійшов висновку, що товариство з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" в порушення наведеної норми Податкового кодексу України не нарахувало податкові зобов`язання за серпень 2021 в розмірі 3430282 грн.

Водночас, позивач з виявленим порушенням не погоджується, вказує що на підтвердження суми сформованого податкового кредиту з ПДВ під час перевірки надано всі належні докази.

Відповідно до підпункту 20.1.9. пункту 20.1. статті 20 ПК України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів регулюється Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 (надалі - Положення №879).

Згідно з п.5 розділу І Положення №879, інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов`язань, які не відповідають критеріям визнання.

Відповідно до п. п.16, 18, 19, 20 розділу II, п.1 розділу IV Положення № 879, в інвентаризаційному описі активи наводяться за найменуваннями в кількісних одиницях виміру, прийнятих в обліку, окремо за місцезнаходженням таких цінностей та особами, відповідальними за їх зберігання, з можливим виділенням за субрахунками та номенклатурою. Інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. Після закінчення інвентаризації оформлені інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) здаються до бухгалтерської служби для перевірки, виявлення і відображення в обліку результатів інвентаризації. Бухгалтерською службою складаються звіряльні відомості активів і зобов`язань, у яких відображаються розбіжності між даними бухгалтерського обліку і даними інвентаризаційних описів (актів інвентаризації). Висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства.

При цьому відповідно до п.4.1 розділу III Положення № 879, інвентаризація запасів проводиться за місцями зберігання та окремо за матеріально відповідальними особами. Матеріальні запаси при інвентаризації записуються в інвентаризаційні описи за найменуванням із зазначенням номенклатурного номера (за його наявності), виду, групи, сорту, одиниці виміру, ціни, суми та кількості (рахунок, вага або міра), фактично встановлених на дату інвентаризації, та за даними бухгалтерського обліку.

Відповідно до пункту 7 Положення №879 проведення інвентаризації є обов`язковим:

- перед складанням річної фінансової звітності в обсязі, визначеному пунктом 6 цього розділу, з урахуванням особливостей проведення інвентаризації і в строки, визначені пунктом 10 цього розділу;

- у разі передачі майна державного підприємства або бюджетної установи в оренду, приватизації майна державного підприємства, перетворення державного підприємства, передачі державного підприємства (його структурних підрозділів) або бюджетної установи до сфери управління іншого органу управління (на дату передачі), крім передачі в межах одного органу управління, в інших випадках, визначених законодавством;

- у разі зміни матеріально відповідальних осіб, а також у разі зміни керівника колективу (бригадира), вибуття з колективу (бригади) більше половини його членів або на вимогу хоча б одного члена колективу (бригади) при колективній (бригадній) матеріальній відповідальності (на день приймання-передачі справ) в обсязі активів, які знаходяться на відповідальному зберіганні;

- у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день встановлення таких фактів) в обсязі, визначеному керівником підприємства;

- за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа;

- у разі техногенних аварій, пожежі чи стихійного лиха (на день після закінчення явищ) в обсязі, визначеному керівником підприємства;

- у разі припинення підприємства в обсязі, визначеному пунктом 6 цього розділу;

- у разі переходу на складання фінансової звітності за міжнародними стандартами (на дату такого переходу).

Згідно з п.198.5. ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1. ст.189 цього кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до ст.196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7. пункту 196.1. статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28. пункту 197.1. статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11. статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9. статті 189 цього Кодексу).

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, виявлення будь-якої нестачі товарів та, відповідно, висновок про визнання таких товарів використаними в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, може бути зроблено лише за результатами інвентаризації шляхом зіставлення фактичної наявності товарів з даними бухгалтерського обліку. Отже, єдино можливим, належним і допустимим доказом наявності (залишку) або відсутності (нестачі) ТМЦ є результат інвентаризації - інвентаризаційний опис (акт інвентаризації), за наявності нестачі - також звіряльна відомість та протокол.

Щодо не проведення інвентаризації в ході перевірки та не представлення її результатів до перевірки позивачем вказано, що в період проведення перевірки на ТОВ "Українська добувна компанія" згідно наказу від 01.10.2021 №0110/21 у зв`язку з захворюваністю працівників встановлено дистанційний графік роботи, тобто, створити інвентаризаційну комісію та в стислі терміни перевірки провести суцільну інвентаризацію всіх матеріальних активів було фізично неможливо.

Разом з тим, по закінченню дистанційного графіку роботи, наказом директора ТОВ "Українська добувна компанія" №0112 від 01.12.2021 в терміни з 01.12.2021 по 15.12.2021 була проведена повна інвентаризація активів і зобов`язань балансу підприємства (а.с.1-2 т.2).

По відповідним видам активів та зобов`язань складені інвентаризаційні описи, зокрема по паливу від 01.12.2021 (а.с.4-5 т.2).

Як свідчать матеріали справи, за результатами інвентаризації, протоколом засідання інвентаризаційної комісії ТОВ "Українська добувна компанія" №1 від 15.01.2022 прийнято та затверджено результати проведеної інвентаризації, згідно якого фактичні залишки відповідають даним бухгалтерського обліку, розбіжностей не встановлено (а.с.3 т.2).

Водночас слід зауважити, що вибіркова інвентаризація під час перевірки відповідачем не проводилась, та, відповідно, виявлення нестач не здійснювалось, а тому, відсутні передбачені законом підстави для нарахування податкових зобов`язань з ПДВ та складення і реєстрації в ЄРПН зведеної податкової накладної, що свідчить про те, що збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, так само як і висновок контролюючого органу про застосування до позивача штрафних санкцій визнаються судом протиправними.

Щодо посилань відповідача у акті перевірки від 03.11.2021 №11041/06-30-07-02/43222436 про ненадання до перевірки первинних документів на підтвердження господарських операцій із контрагентами, у зв`язку з чим зроблено висновок про відсутність таких документів в порушення п.44.6. ст.44 ПК України, слід зазначити наступне.

За своєю суттю порушення полягає в тому, що контролюючому органу в ході проведення перевірки не було надано бланків дозволів (талонів) на паливо в період з вересня 2019 року по лютий 2021 року.

Суд звертає увагу, що бланки дозволів (талонів) на паливо не є первинними документами в розумінні податкового законодавства.

Також, згідно з п.200.11. ст.200 ПК України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями:

- за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками;

- з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

Абзацом 4 пункту 200.11. статті 200 ПК України передбачено, що у визначені цим пунктом терміни проводяться також документальні перевірки, передбачені підпунктом 78.1.8. пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу до яких, у свою чергу, відносяться документальні позапланові перевірки на підставі поданої платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що строки проведення контролюючим органом позапланової документальної перевірки законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень обмежені 60 календарними днями, наступними за граничним строком подання податкової декларації з ПДВ.

З огляду на вищезазначені вимоги законодавства граничним строком проведення перевірки заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень по декларації з ПДВ за найпізніший звітний період, у якому здійснювались операції з придбання бланків дозволів (талонів) на пальне (лютий 2021 року) є 20.05.2021.

Слід зауважити, що перевірка проводилась у період з 20.10.2021 по 27.10.2021, а тому вимога про надання для перевірки первинних документів за період з вересня 2019 року по лютий 2021 року визнається судом такою, що заявлена з порушенням строку, а тому є безпідставною.

Щодо завищення суми податкового кредиту за серпень 2021 в сумі 57976 грн слід зазначити наступне.

Зі змісту акту перевірки, внаслідок співставлення контролюючим органом наданих документів встановлено невідповідність суми, зазначеної в акті прийому-здачі наданих послуг № 201 від 31.08.2021 договірним умовам, які визначено в Додатку №2 до договору оренди від 11.09.2021 №01-2019 укладеному з ТДВ "Світловодське кар`єроуправління" в частині визначення плати за додаткові послуги.

Згідно додатку №2 до договору оренди від 11.09.2019 №01-2019 (а.с.234-237, 240 т.2), укладеного з ТДВ "Світловодське кар`єроуправління", місячна орендна плата визначається за формулою, яка включає вартість додаткових послуг, наданих Орендодавцем Орендареві, відповідно розцінок приведених у таблиці 1 вказаного додатку №2, а саме: послуги з навантаження щебеню у залізничні вагони конвеєрними транспортерами, включаючи роботи з подачею, прибиранням, зважуванням, складанням, ремонтом залізничних вагонів, тощо. Вартість вказаних додаткових послуг становить 13 грн за одну тону щебеню в т.ч. ПДВ.

В акті перевірки зазначено, що відповідно до наданих до перевірки документів фактична кількість навантаженої на залізничні вагони щебеневої продукції склала всього 2566 т. Таким чином, вартість додаткових послуг повинна складати 2566х13=33358 грн, в т.ч. ПДВ 5559,67 грн.

Водночас, згідно акту прийому-здачі наданих послуг №201 від 31.08.2021 загальна сума місячної орендної плати становила 2840255,03 грн, у т.ч. ПДВ 473375,84 грн (а.с.244 т.2).

Згідно доданої до акту калькуляції вартості оренди промислового майданчика від 31.08.2021 сума додаткових послуг склала 381212 грн, тобто, за 29324 тис.т щебеневої продукції (а.с.245 т.2).

На підтвердження обсягів відвантаженої продукції до матеріалів справи позивачем надано реєстр відвантаження залізничним транспортом за серпень 2021 року, де загальна кількість відвантаженої щебеневої продукції становить 29324 тис тон, вказана кількість сформована на підставі залізничних накладних (а.с.246 т.2, 1 т.3).

Зі змісту акту перевірки встановлено, що контролюючим органом для розрахунку обсягу відвантаження взято до уваги тільки частину обсягів такої продукції, що була відвантажена на ТОВ "Лідер" - 2566 т, тоді як фактично було відвантажено у вагони 29324 тис. т, у тому числі:

ТОВ "Гірничий край" - 8350,5 тис.т (а.с.27-29, 37-39, 49, 56-76, 91-94, 104-106 т.3);

ТОВ "Кривбас-щебінь" - 4053 тис.т (а.с.135-143, 147-149, 156-164 т.3);

ПП "Лідер" - 9074,5 тис.т (а.с.14-19, 25, 40-45, 50-55, 77-80, 88-90, 95-100, 107-113, 123-128, 144-146, 150-155 т.3);

ТОВ "Сервісснаб" - 7846 тис.т згідно залізничних накладних (а.с.2-13, 19а-24, 26, 30-36, 81-87, 101-103, 114-122, 129-134 т.3).

З огляду на на наведене, сума додаткових послуг у акті прийому-здачі наданих послуг №201 від 31.08.2021 відповідає договірним умовам, які визначено в додатку №2 до договору оренди від 11.09.2019 №01-2019, а тому висновок контролюючого органу про завищення суми податкового кредиту за серпень 2021 в сумі 57976 грн є помилковим.

Щодо завищення позивачем податкового кредиту на суму 139358,1 грн за серпень 2021 року судом встановлено наступне.

У акті перевірки контролюючим органом вказано, що зі змісту наданих до перевірки документів встановлено, що замовником послуг транспортування вантажу у взаємовідносинах товариства з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" та ПП "Лідер" визначено ПП "Лідер", виконавцем послуг транспортування вантажу визначено автомобільного перевізника ТОВ "Трансбудмеханік".

З огляду на те, що товариство з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" є лише вантажовідправником, віднесення позивачем 139358,1 грн транспортних витрат до податкового кредиту на думку відповідача є протиправним.

Водночас позивачем до матеріалів справи надано документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг товариством з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія".

Так, договір на перевезення вантажу №14/06 від 14.06.2021 укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" та ТОВ "Трансбудмеханік" (а.с.45-48 т.1).

На підтвердження виконання умов договору до перевірки було надано специфікації:

- №1 від 14.06.2021, де зазначено, що відстань на яку надаються послуги 120 км, вартість одного тонокілометра 1,5 грн, у т.ч. ПДВ (а.с.49 т.1);

- №2 від 09.07.2021, де зазначено, що відстань на яку надаються послуги 110 км, вартість одного тонокілометра 1,5 грн, у т.ч. ПДВ (а.с.50 т.1);

- №3 від 25.08.2021, де зазначено, що відстань на яку надаються послуги 144 км, вартість одного тонокілометра 1,7 грн, у т.ч. ПДВ та, відстань, на яку надаються послуги 185 км, вартість одного тонокілометра 1,7 грн, у т.ч. ПДВ (а.с.52 т.1).

Крім того, до перевірки надані акти надання послуг:

1) №212 від 06.08.2021 про надання послуг перевезення вантажу у кількості 29243,2 т км на загальну суму 43864,8 грн, у т.ч. ПДВ 7310,8 грн (а.с.172 т.3);

2) №222 від 16.08.2021 про надання послуг перевезення вантажу у кількості 136488,8 т км на загальну суму 204733,20 грн, у т.ч. ПДВ 34122,20 грн (а.с.180 т.3);

3) №230 від 25.08.2021 про надання послуг перевезення вантажу у кількості 391700,4 т км на загальну суму 587550,6 грн, у т.ч. ПДВ 97925,10 грн (а.с.58 т.1).

До зазначених актів надані товарно-транспортні накладні, в яких зазначено автомобільний перевізник - ТОВ "Трансбудмеханік", замовник - ПП "Лідер", вантажовідправник - ТОВ "Українська добувна компанія", вантажоодержувач - ТОВ "БК "Зоря" разом з реєстрами, платіжні доручення (а.с.59-60, 144, 146, 148, 150, 152, 154, 156, 158 т.1, 173-179, 181-211, 216, 218-221, 225-235, 237-249 т.3, 1-17, 19-20 т.4).

Вказане порушення спростовується тим, що ТОВ "Українська добувна компанія" у серпні 2021 здійснювало операції з реалізації щебеневої продукції на ПП "Лідер" згідно договору №0422 від 22.04.2020 та специфікацій №12 від 04.08.2021 та №13 від 05.08.2021.

Згідно вказаних специфікацій товар поставляється автомобільним транспортом на умовах FСА: Продавець передає Товар у розпорядження Покупця в місці вказаному в заявці покупця, що знаходиться за адресою: Полтавська обл., с.Нижні Яреськи, вул.Залізнична,6. Тобто, згідно умов специфікації доставка до пункту призначення здійснюється продавцем, а ціна товару включає також вартість транспортування до пункту призначення. Також в специфікації зазначено, що замовником товару (а не послуг з перевезення) є ПП "Лідер", а вантажоодержувачем - ТОВ "БК"Зоря".

Наведені обставини спростовують висновки відповідача та обґрунтовують віднесення позивачем до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 139358 грн з вартості транспортних послуг по перевезенню товару покупцем якого є ПП "Лідер", наданих перевізником ТОВ "Трансбудмеханік" до зазначеного в специфікації пункту призначення, оскільки вказані послуги безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю платника податків.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначними доказами, однак такі докази на порушення вказаних вимог Кодексу адміністративного судочинства України податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, не спростовано.

Оскільки судом встановлено, що в даному випадку господарські операції є реальними та вчинені з метою провадження господарської діяльності, позивач має право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, а тому спірні податкові повідомлення-рішення, якими визначені грошові зобов`язання, визнаються протиправними.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином доведено, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, а відповідачем не спростовано наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень від 30.11.2021 №02 (Форма "Р"), та №02 (Форма "В4"), у зв`язку з чим, позов слід задовольнити в повному обсязі.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 32049,10 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія", суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління ДПС у Житомирській області сплаченого судового збору у сумі 32049,10 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 30.11.2021 №02 (Форма "Р") та №02 (Форма "В4").

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Українська добувна компанія" (вул.Шолом-Алейхема,3/100, кім.1, м.Коростень, Коростенський р-н, Житомирська обл., 11501, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 32049,10 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області (вул.Юрка Тютюнника,7, м.Житомир, 10003, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва