Справа № 320/3464/22
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3464/22 Суддя першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту фінансів Міністерства оборони України на прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту фінансів Міністерства оборони України (далі - Відповідач, Департамент), в якому просив:

- визнати протиправними бездіяльність та дії, вчинені Департаментом щодо вирішення питань, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 28.01.2021 по порядку виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у справі №640/1140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії;

- визнати протиправними дії, вчинені Департаментом щодо розрахунку фактичного розміру та виплати належної ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення , передбаченої Законом України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», згідно Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у справі №640/1140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, що виразились в обчисленні розміру індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 08.07.2017 не з урахуванням визначення місяцем початку обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення - грудень 2011 року, та в проведенні виплати такої індексації ОСОБА_1 в розмірі 2488,24 грн.;

- визнати протиправними дії, вчинені Департаментом щодо надання відповідної інформації на запити на інформацію ОСОБА_1 від 17.08.2021 та 21.09.2021 по виконанню рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у справі №640/1140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії;

- стягнути з Департаменту на користь ОСОБА_1 недоплачену суму індексації грошового забезпечення, передбачену Законом України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», згідно Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 за період з 01.01.2016 по 08.07.2017 під час проходження служби в Головній інспекції Міністерства оборони України на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у справі №640/1140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, у розмірі 24 172,57 грн, без урахування сум податку та інших обов`язкових платежів на вказану виплату, обраховану із урахуванням раніше нарахованої та виплаченої суми в розмірі 2 488,24 грн замість 26 660,81 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про:

- визнання протиправними бездіяльність та дії, вчинені Департаментом фінансів Міністерства оборони України щодо вирішення питань, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 28.01.2021 по порядку виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у справі №640/1140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії;

- визнання протиправними дії, вчинені Департаментом фінансів Міністерства оборони України щодо розрахунку фактичного розміру та виплати належної ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення , передбаченої Законом України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», згідно Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у справі №640/1140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, що виразились в обчисленні розміру індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 08.07.2017 не з урахуванням визначення місяцем початку обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення - грудень 2011 року, та в проведенні виплати такої індексації ОСОБА_1 в розмірі 2488,24 грн;

- стягнення з Департаменту фінансів Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 недоплачену суму індексації грошового забезпечення, передбачену Законом України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», згідно Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 за період з 01.01.2016 по 08.07.2017 під час проходження служби в Головній інспекції Міністерства оборони України на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у справі №640/1140/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, у розмірі 24 172,57 грн, без урахування сум податку та інших обов`язкових платежів на вказану виплату, обраховану із урахуванням раніше нарахованої та виплаченої суми в розмірі 2 488,24 грн замість 26 660,81 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 позов задоволено частково - визнано протиправною бездіяльність Департаменту щодо недотримання встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації» строку надання відповіді на запити ОСОБА_1 від 17.08.2021 та 21.09.2021. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів своєчасного направлення Департаментом відповіді на запити ОСОБА_1 про надання публічної інформації, то відповідна бездіяльність суб`єкта владних повноважень є протиправною.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його як таке, що прийняте передчасно у зв`язку з винесенням ухвали щодо закриття провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що рішення суду прийнято лише щодо частини позовних вимог та є передчасним, прийнято з порушенням законодавства та не може розглядатися як направлене на відновлення порушених прав особи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2012 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 25.01.2023.

Крім того, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано, що розгляд запиту від 17.08.2021 було продовжено на 20 днів, про що Позивача було повідомлено, і відповідь на цей запит була надана у межах цього строку. Стверджує, що судом було залишено поза увагою, що вперше відповідь на повторний запит була направлена простим листом своєчасно і лише після усного звернення ОСОБА_1 її було вдруге направлено рекомендованим листом. Підкреслює, що нормами Закону України «Про доступ до публічної інформації» не визначено, яким видом поштового відправлення розпорядник інформації повинен надсилати відповідь на запит.

Після усунення визначених в ухвалі від 13.01.2023 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023 відкрито апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою та встановлено строк для подачі відзиву на неї.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Департамент просить в її задоволенні відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що рішення суду оскаржується Позивачем виключно з підстав незгоди останнього з ухвалою суду у цій же справі про закриття провадження в частині позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу Департаменту ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення. Свою позицію обґрунтовує тим, що Відповідачем жодним чином не спростовані висновки суду першої інстанції, як і не надано останнім будь-яких доказів на підтвердження направлення листа від 23.09.2021 із запитуваною Позивачем інформацією.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2023 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, не погоджуючись з нарахованою сумою індексації грошового забезпечення на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у справі №640/1140/19, ОСОБА_1 17.08.2021 звернувся до Департаменту із запитом на інформацію, в якому, зокрема, просив надати:

- розрахунок нарахованої на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/1140/19 суми індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 08 липня 2017 року із обґрунтуванням розміру такої індексації за кожен місяць окремо та, за наявності, детальними обґрунтуваннями незгоди із наданими в матеріалах адміністративної справи №640/1140/19 розрахунками розміру такої індексації за спірний період;

- розрахунок нарахованої рівноцінної та повної компенсації втрат доходів за сплату відповідно до розділу IV Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримується з одержаної суми індексації грошового забезпечення із підстав, зазначених в пункті 1 цього запиту;

- розрахунок нарахованої з підстав, зазначених у зверненні від 28.01.2021, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з лютого 2016 року по фактичний місяць виплати цієї індексації із обґрунтуванням розміру такої компенсації за кожен місяць окремо (а.с. 54-55).

Указаний лист надійшов на адресу Департаменту 19.08.2021 (а.с. 56).

Листом від 26.08.2021 №248/3/8/350 Відповідач повідомив Позивача, що строк розгляду його запиту продовжено на 20 робочих днів відповідно до ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с. 57).

Цей лист був надісланий Позивачу засобами поштового зв`язку 06.09.2021, що підтверджується штемпельним відбитком відділення поштового зв`язку на конверті поштового відправлення (а.с. 58).

ОСОБА_1 21.09.2021 повторно звернувся до Департаменту з аналогічним запитом, додавши, що відповіді на запит від 17.08.2021 останній не отримував (а.с. 59-60). Цей запит отримано Відповідачем 24.09.2021 (а.с. 61).

Листом від 23.09.2021 №248/3/8/406 Відповідач надав Позивачу запитувану інформацію та документи (а.с. 62-65). Указаний лист був надісланий Департаментом на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 20.10.2021, що підтверджується штемпельним відбитком відділення поштового зв`язку на конверті поштового відправлення (а.с. 66).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 5, 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон; тут і надалі у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), суд першої інстанції з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, адже матеріали справи підтверджують несвоєчасність направлення Департаментом відповідей на запити ОСОБА_1 .

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено у Законі України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ст. ст. 1 і 5 зазначеного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

За правилами ч. ч. 1, 4 ст. 20 Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, за загальним правилом відповідь на запит про надання публічної інформації має бути надана розпорядником інформації не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у випадку продовження строку розгляду запиту - не пізніше двадцяти робочих днів з дня отримання такого запиту. При цьому обов`язковою умовою такого продовження строку є повідомлення запитувача інформації про це у письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У свою чергу наявність лише сформованої відповіді, як правильно зазначив суд першої інстанції, не є належним підтвердженням виконання розпорядником інформації обов`язку щодо надання відповіді на запит у розумінні ст. 20 Закону.

У площині наведеного судова колегія зауважує, що положеннями Закону не визначено, яким видом поштового відправлення розпорядник інформації повинен надіслати відповідь у разі її надіслання засобами поштового зв`язку (простий лист, рекомендований, з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю).

Однак, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на інформаційний запит, а також його статус у відповідних правовідносинах як суб`єкта владних повноважень, то згідно позиції Верховного Суду у справі №520/9380/18 (постанова від 05.09.2019) саме розпорядник інформації у випадку виникнення спору повинен довести факт надіслання такої відповіді.

Відтак належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень поштового відправлення з урахуванням приписів ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Матеріали справи свідчать, що повідомлення про продовження строку розгляду запиту на 20 робочих днів (а.с. 57) направлено Департаментом на адресу ОСОБА_1 06.09.2021 (а.с. 58), у той час як п`ять робочих днів з моменту отримання його 19.08.2021 (а.с. 56) сплинуло 30.08.2021 з урахування вихідних і святкових днів.

При цьому жодних належних і допустимих доказів направлення відповіді на запит Позивача від 17.08.2021 (зокрема, але не виключно, фіскального чеку поштового відділення, повідомлення про вручення поштового відправлення, опису вкладення тощо) матеріали справи не містять.

Відповідь же на запит від 21.09.2021 (а.с. 59-60), який отримано Відповідачем 24.09.2021 (а.с. 61), хоча й датована 23.09.2021 (а.с. 62-63), однак направлена Департаментом на адресу ОСОБА_1 20.10.2021 (а.с. 66).

Викладене, на переконання судової колегії, дають підстави погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що Відповідач, направивши Позивачу відповідь на отримані запити більше ніж через 20 днів від встановленого Законом строку, допустив протиправну бездіяльність.

Посилання Департаменту в апеляційній скарзі на те, що запитувану інформацію вперше було направлено ОСОБА_1 простим листом 23.09.2021, а 20.10.2021 - рекомендованим, судовою колегією оцінюється критично, оскільки, як вже було зазначено вище, будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження цих обставин Відповідачем не надано.

У свою чергу суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами ОСОБА_1 про те, що положеннями Закону передбачено саме отримання запитувачем інформації у межах встановлених ним строків, оскільки документальне підтвердження направлення розпорядником інформації відповіді на запит у межах п`ятиденного строку у розумінні наведених вище норм Закону також вважається належним виконанням розпорядником своїх обов`язків.

Судовою колегією враховується, що під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.03.2019 у справі №800/369/17 наголосила, що право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання.

У цьому судовому рішенні вказано, що, не надавши відповідь на запит у встановлений Законом п`ятиденний строк, відповідач допустив протиправну бездіяльність, тому захистити порушене право на своєчасне отримання інформації можливо лише шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Отже, враховуючи характер спірних правовідносин у цій справі та зважаючи на неможливість відновити своєчасність надання відповіді на запит Позивача, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що належним способом захисту порушеного права останнього є визнання такої бездіяльності Відповідача протиправною.

Таке позиція суду першої інстанції узгоджується й з висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 26.02.2021 у справі №460/1684/19.

З приводу вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування рішення суду першої інстанції у цій справі з підстав його передчасності через постановлення ухвали про закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог і необхідність направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Положеннями ст. 315 КАС України, якою визначені повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення, не наділено адміністративний суд апеляційної інстанції повноваженнями скасовувати судове рішення і направляти справу на продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідні процесуальні повноваження суд апеляційної інстанції набуває виключно у випадку перегляду в апеляційному порядку ухвал суду, які перешкоджають подальшому провадженню у справі (ч. 4 ст. 312, ст. 320 КАС України).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що прийняття рішення суду по суті спору щодо частини позовних вимог у випадку закриття провадження щодо іншої їх частини не може мати наслідком твердження про те, що у такому випадку суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, завершивши розгляд справи ухваленням рішення.

Принагідно судова колегія зауважує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 було скасовано, а справу направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду в частині позовних вимог, провадження щодо яких було закрито згідно ухвали Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2022.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту фінансів Міністерства оборони України - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

Л.Т. Черпіцька

Повний текст постанови складено та підписано 01 березня 2023 року.