Справа № 161/849/23
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/849/23
Провадження № 2-а/161/73/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Швед Н.В.

представника позивача - Таргонія П.В.

представника відповідача Літвака О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

17.01.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 04.01.2023 року поліцейським УПП у Волинській області лейтенантом поліції Демчишаком М.М. відносно нього було винесено постанову серії БАБ № 741288, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122, ч. ч. 1, 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. (далі постанова). Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що він, 04.01.2023 року о 13:30 год. в м. Луцьку по пр-ту Соборності, 9, керуючи автомобілем, здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком «5.11», не пред`явив для перевірки полісу ОСЦПВВНТЗ, а також, на той час, був позбавлений прав керування транспортними засобами, чим порушив п. п. 17.1, 2.1 «г» та ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух». Вважає, що вказана постанова є незаконною з огляду на наступне. Так, проведення розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу суттєво порушило його право на захист, а також унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. У свою чергу, підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП стало існування постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.11.2022 року (справа 161/13450/22), якою його визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці. Однак, вказана постанова суду була фактично отримана ним лише 03.01.2023 року та оскаржена в суді апеляційної інстанції. Дані обставини поліцейський проігнорував. Враховуючи наведене, просить суд оскаржувану постанову скасувати.

07.02.2023 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови патрульний керуються наявними на той момент розгляду справи належними і допустимими доказами. Факт винесення постанови суду щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП поліцейським був встановлений за допомогою ІПНП «Армор», а тому останнім правомірно кваліфіковано дії позивача за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Решта інкримінованих ОСОБА_1 правопорушень знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та вчинення таких достовірно підтверджується відеозаписом із нагрудного відеореєстратора патрульних. При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ч. 3 ст. 122, ч. ч. 1, 4 ст. 126 КУпАП поліцейським УПП у Волинській області лейтенантом поліції Демчишаком М.М. в повній мірі було дотримано чинних процесуальних вимог законодавства та за її наслідком правомірно винесено оскаржувану постанову. На підставі викладеного, у задоволенні позову просить відмовити.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав із викладених у позові підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо скасування постанови в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові та електронні докази, надані сторонами у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.01.2023 року поліцейським УПП у Волинській області лейтенантом поліції Демчишаком М.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАБ № 741288, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122, ч. ч. 1, 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. (а.с. 6).

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 04.01.2023 року о 13:30 год. в м. Луцьку по пр-ту Соборності, 9, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком «5.11. Смуга для руху маршрутних транспортних засобів», не пред`явив на вимогу поліцейського поліс ОСЦПВВНТЗ, а також керував транспортним засобом будучи позбавлений права керування, чим порушив вимоги п. п. 2.1 «ґ», 17.1 ПДР України та ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух».

У своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що вищевказана постанова є незаконною та винесена щодо нього неправомірно.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Надаючи правову оцінку правомірності оскаржуваної постанови, суд, з огляду на різноманітність наведених сторонами аргуменів, вважає наголосити на наступному.

Згідно ч. 3 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом, підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП стало існування постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.11.2022 року (справа 161/13450/22), якою його визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.

Однак, постановою Волинського апеляційного суду від 30.01.2023 року, вищевказану постанову суду першої інстанції у справі 161/13450/22 було скасовано, а провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого правопорушення.

Наведене свідчить про ту обставину, що факт керування ОСОБА_1 04.01.2023 року о 13:30 год. в м. Луцьку по пр-ту Соборності, 9 транспортним засобом VOLKSWAGEN Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , не створював складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, однак вказані обставини поліцейським УПП у Волинській області лейтенантом поліції Демчишаком М.М. не взяті до уваги.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАБ № 741288 від 04.01.2023 року, винесена щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до УПП у Волинській області про скасування постанови.

Керуючись ст. 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Демчишак Мирослава Михайловича серії БАБ № 741288 від 04.01.2023 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 02 березня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук