Справа № 480/431/21
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 березня 2023 року

м. Київ

справа №480/431/21

адміністративне провадження № К/990/4415/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі №480/431/21 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Маяк" до Державної казначейської служби України, Державної податкової служби України, Міністерства аграрної політики та продовольства України про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Маяк" (далі - позивач, ТДВ "Маяк") звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної казначейської служби України (далі - відповідач 1, ДКС України), Державної податкової служби України (далі - відповідач 2, ДПС України), Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі - відповідач 3), в якій з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив:

- зобов`язати ДПС України надіслати до Казначейства та Мінагрополітики Реєстр, в якому зазначити інформацію про ТДВ "Маяк" як отримувача бюджетної дотації, його податковий помер, індивідуальний податковий номер платника податку, суми бюджетної дотації, які підлягають перерахуванню ТДВ "Маяк" за серпень 2017 року у розмірі 476 435,30 грн та вересень 2017 року у розмірі 461 548,90 грн, реквізити рахунка ТДВ "Маяк" з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" і "Про електронні довірчі послуги";

- зобов`язати ДПС України перелік даних інформації щодо сум бюджетної дотації, які підлягають перерахуванню ТДВ "Маяк", а також структуру та формат даних, що будуть передаватися та прийматися в порядку інформаційної взаємодії ДПС України та Казначейства визначити у відповідності до положень Порядку надання Державною фіскальною службою та Державною казначейською службою інформації стосовно бюджетної дотації, яка підлягає перерахуванню отримувачам бюджетної дотації, затвердженого Постановою КМУ від 21 лютого 2017 року за №179. та у відповідності до укладених протоколів;

- зобов`язати Мінагрополітики для сплати ТДВ "Маяк" бюджетної дотації за серпень 2017 року у розмірі 476 435,3 грн та вересень 2017 року у розмірі 461 548,9 грн відкрити в Казначействі небюджетний рахунок за балансовим рахунком групи рахунків 375 "Інші спеціальні рахунки" в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та довести до відома ДПС України інформацію про його реквізити і помісячний розподіл бюджетних асигнувань за напрямом "Бюджетна дотація сільськогосподарським товаровиробникам для розвитку сільськогосподарських товаровиробників та стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції".

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року, адміністративний позов задоволено. Зобов`язано ДПС України надіслати до ДКС України та Міністерства аграрної політики та продовольства України реєстр, в якому зазначити: інформацію про ТДВ "Маяк" як отримувача бюджетної дотації, його податковий номер, індивідуальний податковий номер платника податку, суми бюджетної дотації, які підлягають перерахуванню ТДВ "Маяк" за серпень 2017 року у розмірі 476 435,30 грн та за вересень 2017 року у розмірі 461 548,90 грн, реквізити рахунка ТДВ "Маяк" з дотриманням вимог Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг і Закону України "Про електронні довірчі послуги". Зобов`язано ДПС України визначити перелік даних інформації щодо сум бюджетної дотації, які підлягають перерахуванню ТДВ "Маяк", а також, структуру та формат даних, що будуть передаватися та прийматися в порядку інформаційної взаємодії ДПС України та ДКС України, у відповідності до положень Порядку надання Державною фіскальною службою та Державною казначейською службою інформації стосовно бюджетної дотації, яка підлягає перерахуванню отримувачам бюджетної дотації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 року за №179, та у відповідності до укладених протоколів. Зобов`язано Міністерство аграрної політики та продовольства України відкрити в Державній казначейській службі України небюджетний рахунок за балансовим рахунком групи рахунків 375 "Інші спеціальні рахунки" в системі електронного адміністрування податку на додану вартість для сплати ТДВ "Маяк" бюджетної дотації за серпень 2017 року у розмірі 476 435,30 грн та за вересень 2017 року у розмірі 461 548,90 грн та довести до відома Державної податкової служби України інформацію про його реквізити і помісячний розподіл бюджетних асигнувань за напрямом "Бюджетна дотація сільськогосподарським товаровиробникам для розвитку сільськогосподарських товаровиробників та стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції".

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ДПС України звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 330 КАС України.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення скаржником отримано ухвалу Верховного Суду від 16 лютого 2023 року - 21 лютого 2023 року.

27 лютого 2023 року через систему «Електронний Суд» від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла заява про усунення недоліків шляхом, визначеним вищезазначеною ухвалою Верховного Суду.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

В уточненій касаційній скарзі скаржник визначає підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини другої статті 353 КАС України.

В обґрунтування підстав за вказаним пунктом скаржник цитує положення пункту 1 частини другої статті 353 КАС України, а в обґрунтування пункту 4 частини другої статті 353 КАС України посилається на те, що судами попередніх інстанцій встановлено обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, а саме за відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження доводів заявника стосовно його сумніву у неупередженості або об`єктивності ДПС, які, на думку скаржника, мають суб`єктивний характер. Крім того, указує, що судами не досліджено обставини стосовно того, що ДПС не наділена повноваженнями щодо адміністрування небюджетного рахунку, у тому числі його відкриття та управління залишком коштів на такому рахунку.

Також, підставою касаційного оскарження скаржник визначає підпункт «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України та вказує, що ця справа стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики щодо вирішення спорів стосовно у правовідносинах.

Водночас в ухвалі Верховного суду від 16 лютого 2023 року про залишення касаційної скарги без руху скаржнику вже вказувалося, що ця справа розглянута судами попередніх інстанцій за правилами загального позовного провадження. Отже, у цьому випадку скаржник має навести обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень, визначених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України. Також в ухвалі від 16 лютого 2023 року скаржнику роз`яснювалися вимоги щодо обов`язкових умов, які мають бути зазначені у касаційній скарзі при викладенні підстав для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пунктів 1 та 4 частини другої статті 353 КАС України.

Так, частиною другою статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема:

- суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу;

- суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку про те, що обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із недослідженням судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі інших підстав для касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України. Тобто, указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження.

У касаційній скарзі поряд із питанням неповноти встановлених у справі обставин ставиться питання неправильного застосуванням норм матеріального права, однак, скаржник поряд із посиланням на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 353 КАС України не наводить обґрунтувань щодо підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України.

За відсутності обґрунтованих підстав визначених пунктами 1-3 частини другої статті 328 КАС України суд позбавлений можливості прийняти доводи скаржника щодо наявності підстави передбаченої пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, в частині недослідження доказів.

Щодо встановлення судами попередніх інстанцій обставин, що мають істотне значення на підставі недопустимих доказів, то надання судами неправильної оцінки, на думку скаржника, наявному у матеріалах справах доказу не є тотожним встановленню судом обставин на підставі недопустимого доказу. Недопустимим доказом в розумінні статті 74 КАС України є доказ, одержаний з порушенням закону, або доказ, яким не може бути підтверджена певна обставина.

Проте, посилаючись на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, у зв`язку з наявністю підстав для скасування судових рішень, передбачених пунктом 4 частини другої статті 353 КАС України, скаржник не конкретизував, які саме недопустимі докази, були прийняті судами попередніх інстанцій, та на підставі яких встановлено обставини, що мають істотне значення.

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або які зібрані у справі докази судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. Такі доводи мають бути викладені з одночасним обґрунтуванням помилки при застосуванні норм матеріального права.

Водночас, основні доводи касаційної скарги ґрунтуються на необхідності додатково перевірити та переоцінити докази, і визнати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи постанові суду саме так, як уважає заявник скарги.

З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

При цьому, ухвалами Верховного Суду від 16 грудня 2022 року, від 16 січня 2023 року про повернення попередньо поданих касаційних скарг на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України як таких, що не містили належних обґрунтувань підстав для касаційного оскарження та від 16 лютого 2023 року про залишення касаційної скарги без руху з цих же підстав, скаржнику вже надавалися вичерпні роз`яснення щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати в частині визначення підстав касаційного оскарження. Натомість, ці роз`яснення так і не були враховані скаржником при повторному зверненні із цією касаційною скаргою та при усуненні її недоліків.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

Скаржнику було роз`яснено, що з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 16 лютого 2023 року про залишення касаційної скарги без руху в частині обґрунтування підстав касаційного оскарження.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

У пункті 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі №480/431/21 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Маяк" до Державної казначейської служби України, Державної податкової служби України, Міністерства аграрної політики та продовольства України про зобов`язання вчинити дії - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк В.М. Соколов