Справа № 346/65/23
Суддя: Валігурська Л. В.
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №346/65/23
Провадження №2-а/346/21/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Валігурської Л.В.

секретаря: Вербіщук О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

І. Позиція сторін.

03.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАД №698538 в справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським СРПП Коломийського РВР капралом поліції Михальчуком Ю.І. та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що постановою поліцейського СРПП Коломийського РВР капралом поліції Михальчуком Ю.І. серії БАД №698538 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. За змістом постанови позивач 22.12.2022 о 21:59 години в м. Коломия по вул. Моцарта, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив рух на транспортному засобі, при цьому не мав права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 «А» ПДР України. Із вказаною постановою він не погоджується, оскільки вважає що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованою. Вважає, що під час винесення постанови відповідач взагалі не розібрався із ситуацією, яка склалася, та належним чином не дослідив всіх обставин справи, чим порушив вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Вважає, що відповідач жодних доказів його вини не встановив, відповідно не мав жодних підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідач правом подання відзиву не скористався, заяв та клопотань у зв`язку з розглядом позовної заяви не подавав. Копію ухвали про відкриття провадження з позовною заявою та додатками до неї отримав 27.01.2023, проте не зважаючи на встановлений п`ятиденний строк, відзив не подав, надавши 01.02.2023 матеріали на підставі яких було прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 175 КАС України). Враховуючи викладене, суд не вбачає перешкод для вирішення заявленого позову за відсутності представника відповідача.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.01.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк 10 (десять) днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

Суд ухвалою від 23.01.2023 після усунення недоліків представником позивача адвокатом Гуцуляком О.І. відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано у відповідача матеріали, на підставі яких 22.12.2022 було винесено постанову серії БАД №698538 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Представник позивача подав суду заяву, в якій просить проводити судовий розгляд за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає з підстав зазначених в позовній заяві. Додатково до раніше наданих матеріалів долучив відеозапис подій, які передували притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідач про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заяв та клопотань у зв`язку з судовим розглядом не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

З урахуванням положень ст. 205 КАС України, належного повідомлення осіб, що не прибули у судове засідання та відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні без сторін, суд постановляє про розгляд справи у письмовому провадженні без участі сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Обставини встановлені судом.

Згідно постанови серії БАД №698538 від 22.12.2022 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 22.12.2022 о 21:59 години в м. Коломия по вул. Моцарта здійснив рух на транспортному засобі, при цьому не мав права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 А ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне правопорушення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Відповідно до рапорту, зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» 22.12.2022 за №13833, 22.12.2022 о 21:51 годині надійшло повідомлення зі служби 102 анонімно про те, що водій автомобіля ВАЗ 2106 по вул. Моцарта, 84А, м. Коломия, в`їхав в паркан, стоїть на місці. При виїзді на місце ознак вчинення дорожньо-транспортної пригоди не виявлено. В подальшому за повідомленням заявника зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , кого притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З довідки Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області вбачається, що у ОСОБА_1 посвідчення водія відсутнє.

Згідно відеозапису, долученого представником позивача, представниками поліції виявлено транспортний засіб на ВАЗ 2106, на місці водія якого перебуває ОСОБА_1 , який на питання останніх акцентував увагу на тому, що він транспортним засобом до моменту виявлення працівниками поліції не керував. Чоловік, особа якого не встановлена наполягає на тому, що саме він керував виявленим транспортним засобом.

IV. Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 2.1 «А» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, з послідуючими змінами та доповненнями, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом у відповідача було витребувано матеріали, на підставі яких було винесено постанову серія БАД №698538. Так суду було надано електронний рапорт виклику на номер 102 та довідку по відсутність посвідчення водія у ОСОБА_1 . Інших матеріалів, які б стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем надано не було.

У свою чергу суд звертає увагу на ту обставину, що за конструкцією ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Тобто обставиною, що в першу чергу має бути встановлена особою, яка приймає рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою є доведення факту керування транспортним засобом.

У свою чергу з досліджених судом матеріалів вбачається, що вказаний факт жодними належними та допустимими доказами доведено не було, ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом до моменту виявлення працівниками поліції заперечив, проте особою, уповноваженою на винесення постанови, позиція ОСОБА_1 жодним чином перевірена та спростована не була, не зважаючи на що в подальшому винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Обставини, які передували винесенню оскаржуваної постанови і які зафіксовані на дослідженому судом відео не дають можливості дійти до беззаперечного висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, твердження про яке містить вищезазначена постанова не обґрунтовані належними та допустимими доказами, визначення яких містить ст. 251 КУпАП.

Приписами ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема, ч. 2 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Проте, враховуючи викладене вище, наведена вимога особою, уповноваженою на розгляд справи про адміністративне правопорушення, здійснено не було.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач не надав беззаперечних доказів, які б підтвердили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Враховуючи, що відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованості прийнятого ним рішення та правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

V. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції від 18.01.2023 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

З огляду на положення ст. ст. 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог, на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору, а саме: 536,80 грн.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити повністю.

Постанову серії БАД №698538 від 22.12.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.

Відомості про сторін справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Коломийський районний відділ поліції ГУНП в Івано-Франківській області, , місцезнаходження: вул. Шевченка, 11 а, м. Коломия, Івано-Франківська область.

Суддя: Л.В. Валігурська