Справа № 160/900/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

27 лютого 2023 року Справа 160/900/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду у справі №160/900/23 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
17 січня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач, з урахуванням подальшого уточнення позовних вимог, просить суд

- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 протиправною та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 144516,13 грн. за безпосередню участь у бойових діях за період з 30 березня 2022 року по 31 травня 2022 року.

Позовна вимога обґрунтована протиправною бездіяльністю відповідача щодо невиплати позивачу у період з березня по травень 2022 року (включно) додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/900/23 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/900/23 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).

21 лютого 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Водночас, за змістом п. 5 відзиву та його прохальна частина являють собою клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Вказане клопотання обґрунтовано твердженнями відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Відповідач зазначає, що ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено шестимісячний строк звернення до суду, при цьому додаткова винагорода виплачується до 20 числа наступного місяця, а у червні згідно з довідкою про грошове забезпечення 9позивачем додано до матеріалів позовної заяви) позивач отримав нарахування 09.06.2022 року, отже був поінформований про відсутність виплати згідно Постанови №168 підвищеної винагороди у 100 000 гривень.

З урахуванням обґрунтування відзиву, що міститься у п. 5, а також прохальної частини відзиву суд вважає за необхідне розглянути поданий відповідачем відзив у відповідній частині як клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Вирішуючи вказане клопотання суд виходить з наступного.

Даний спір є таким, що пов`язаний з проходженням публічної служби в силу п. 17 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В свою чергу діюча наразі редакція ч.1 та ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України передбачає, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

При цьому в такій редакції ч.1 та ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України існує з 19.07.2022 року дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року №2352-IX (далі Закон №2352-IX).

В редакції до набрання чинності вказаними змінами ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України передбачала наступне положення - у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що тримісячний строк звернення до суду застосовується до правовідносин, які виникли після набрання чинності Законом №2352-IX, тобто з 20.07.2022 року.

В свою чергу на правовідносини, які виникли, існували та завершилися до 19.07.2022 року, в силу принципу незворотності дії нормативно-правових актів, положення нової редакції ст.233 Кодексу законів про працю України не поширюються. Відповідно, в таких правовідносинах право позивач має право звертатися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до п.1 Глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2023 р. на території України установлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Відповідно, позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, клопотання відповідача є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 122, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду у справі №160/900/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Копії даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та не може бути оскаржена.

Суддя Н.В. Боженко