Справа № 520/20182/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Ніколаєва О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 р. Справа № 520/20182/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2022, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.08.22 по справі № 520/20182/21

за позовом Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка

до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області

про скасування рішення та припису,

ВСТАНОВИВ:

Харківський національний технічний університет сільського господарства імені Петра Василенка (надалі також позивач, Університет) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (надалі також відповідач), в якій просив:

- скасувати рішення відповідача від 09.04.2021 №6.0-05 про застосування адміністративно - господарських санкцій;

- скасувати припис відповідача від 09.04.2021 №04 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2022 року адміністративний позов Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка - задоволено частково.

Скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 09.04.2021 №6.0-05 про застосування адміністративно - господарських санкцій.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 039,72 грн. (чотири тисячі тридцять дев`ять гривень 72 копійки).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що під час перевірки Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка встановлено порушення вимог порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін на надання деяких інших платних послуг, а саме - застосування розміру капітальних витрат понад 10% та включення в статтю «Інші поточні витрати» безпосередніх витрат в гуртожитках в завищених цінах. Також було встановлено, що у результаті застосування відповідачем розміру капітальних витрат понад 10% під час формування та застосування вартостей послуг з проживання у гуртожитках та у спортивно-оздоровчому таборі «Оберіг», а також включення до статті витрат «Інші поточні витрати» безпосередніх матеріальних витрат, що використовуються при наданні платних послуг замовникам в гуртожитках в завищених цінах, при встановленні вартостей послуг з проживання в гуртожитках окремим категоріям проживаючих, в порушення вимог пунктів 2.5, 2.6 Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 №736/902/758 (далі по тексту Порядок №736/902/758, відповідачем за період з 01.04.2020 по 31.03.2021 одержана необґрунтована виручка у сумі 268 648,12 грн. Зазначає, що Університет погодився з висновками зробленими перевіряючими та сформував і встановив тарифи на платні послуги, що надаються вищим навчальним закладом, у відповідності до вимог Порядку, що підтверджено Актом складеним за результатами здійснення позапланового заходу від 14.06.2021 №1247 з питання виконання припису про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 09.04.2021 №04, який був виданий за результатами планової перевірки (Акт від 05.04.2021 №644).

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивачем не оскаржується постанова суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в частині задоволених позовних вимог в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу від 16.03.2021 №523 відповідно до Річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на 2021 рік, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 26.11.2020 №778, направлення на проведення перевірки від 16.03.2021 №644, відділом контролю за регульованими цінами у період з 23.03.2021 по 05.04.2021 проводилась планова перевірка відповідача щодо дотримання Закону України «Про ціни і ціноутворення».

За результатами проведеної планової перевірки фахівцями відділу контролю за регульованими цінами складено акт від 05.04.2021 №644, в якому було зазначено, що під час перевірки встановлено порушення вимог порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін на надання деяких інших платних послуг, а саме - застосування розміру капітальних витрат понад 10% та включення в статтю «Інші поточні витрати» безпосередніх витрат в гуртожитках в завищених цінах. Було встановлено, що у результаті застосування відповідачем розміру капітальних витрат понад 10% під час формування та застосування вартостей послуг з проживання у гуртожитках та у спортивно-оздоровчому таборі «Оберіг», а також включення до статті витрат «Інші поточні витрати» безпосередніх матеріальних витрат, що використовуються при наданні платних послуг замовникам в гуртожитках в завищених цінах, при встановленні вартостей послуг з проживання в гуртожитках окремим категоріям проживаючих, в порушення вимог пунктів 2.5, 2.6 Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 №736/902/758 (далі по тексту Порядок №736/902/758, відповідачем за період з 01.04.2020 по 31.03.2021 одержана необґрунтована виручка у сумі 268 648,12 грн.

За наслідками розгляду акту перевірки відповідачем прийняті:

- припис від 09.04.2021 №04 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, яким відповідача зобов`язано:

1) сформувати та встановити тарифи на платні послуги, що надаються вищим навчальним закладом, у відповідності до вимог Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України,Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 №736/902/758;

2) здійснити перерахунки розміру плати за послуги з проживання у гуртожитках особам, що мають заборгованість по сплаті за послуги за період з 01.04.2020 по 31.03.2021;

3) у місячний термін з моменту отримання припису повідомити відповідача про вжиті заходи та суму проведеного перерахунку.

- рішення від 09.04.2021 №6.0-05 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, яким вирішено вилучити з позивача необґрунтовано одержану виручку в сумі 268 648,12 грн. (двісті шістдесят вісім тисяч шістсот сорок вісім гривень 12 коп.), що підлягає перерахуванню в дохід державного бюджету та стягнути з позивача штраф в сумі 268 648,12 грн. (двісті шістдесят вісім тисяч шістсот сорок вісім гривень 12 коп.), що підлягає перерахуванню в дохід державного бюджету.

Рішення та припис були направлені відповідачу рекомендованим листом від 12.04.2021 з повідомленням про вручення поштового відправлення, які отримані позивачем 19.04.2021.

Не погодившись із вказаними рішенням та приписом, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині скасування припису відповідача від 09.04.2021 №04 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін, суд першрої інстанції виходив з того, що вказаний припис вичерпав свою дію після його виконання позивачем, а отже, позивач, виконавши вимоги оспорюваного припису, втратив своє право на його оскарження, оскільки правові наслідки оскаржуваного припису за таких обставин є вичерпаними..

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача від 09.04.2021 №6.0-05 про застосування адміністративно - господарських санкцій є протиправним та таким, що не ґрунтується на нормах закону.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Закон України «Про ціни та ціноутворення» від 21.06.2012 року №5007-VI (далі по тексту Закон України №5007-VI) визначає основні засади цінової політики і регулює відносини, то виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін. а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

Основними функціями уповноважених органів відповідно до статті 17 Закону України №5007-VI є: 1) виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 2) здійснення державного спостереження у сфері ціноутворення; 3) запобігання порушенням у сфері ціноутворення.

Статтею 13 Закону України №5007-VI визначено, що державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом: 1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів); 2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Згідно зі статтею 16 Закону України №5007-VI органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та іншими законами.

Відповідно до статті 18 Закону України №5007-VI уповноважені органи мають, крім іншого, право: проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; одержувати відповідно до законодавства у письмовій формі пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час проведення перевірки; приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін

Відповідно до підпункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667 «Про затвердження Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» (далі по тексту Положення №667) державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринковою нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, зді

Пунктом 1 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 24.02.2020 №164 визначено, що Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області є територіальним органом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, яке контролює дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України №5007-VI до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за: 1) порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.

Згідно із частиною 2 статті 20 Закону України №5007-VI суми адміністративно-господарських санкцій зараховуються до державного бюджету.

Спільним наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України №736/902/758 від 23 липня 2010 року затверджено «Порядок надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами» (далі по тексту - Порядок №1) та «Порядок надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами» (далі по тексту - Порядок №2).

Як встановлено матеріалами справи, відповідачем за результатами проведеної перевірки складено рішення від 09.04.2021 №6.0-05 про застосування адміністративного-господарських санкцій, яким встановлено порушення вимог пунктів 2.5, 2.6 Порядку №2.

Підставою для здійснення розрахунку сум необґрунтованої виручки за рішенням від 09.04.2021 №6.0-05 став, на думку відповідача, застосований позивачем більший відсоток капітальних витрат, а саме - 11,11 відсотків, ніж зазначено в пункті 2.6 Порядку №2 у розмірі 10 відсотків.

Згідно пункту 2.1 Порядку №2 встановлення вартості платної освітньої послуги здійснюється на базі економічно обґрунтованих витрат, пов`язаних з її наданням.

Згідно пункту 2.2 Порядку №2 складовими витрат є:

- витрати на оплату праці працівників;

- нарахування на оплату праці відповідно до законодавства;

- безпосередні витрати та оплата послуг інших організацій;

- капітальні витрати;

- індексація заробітної плати, інші витрати відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 2.6 Порядку №2 визначено, що капітальні витрати враховуються у розмірі до 10 відсотків у межах вартості платної послуги, встановленої відповідно до цього Порядку.

З правового аналізу наведених норм вбачається, що базою для визначення розміру капітальних витрат є загальна вартість платної послуги, і саме це встановлено у цитованих нормах Порядку №2.

Кінцева вартість послуги має включати в себе розраховані капітальні витрати, які потрібно відраховувати у розмірі до 10% від суми всіх складових розрахунку вартості послуги, а саме сукупності таких статей витрат як заробітна плата, нарахування на заробітну плату, житлову послугу, витрати на комунальні послуги тощо, у тому числі капітальних витрат.

В ході розгляду справи судом досліджені надані сторонами калькуляції до моменту проведення позапланової перевірки та встановлено, що капітальні видатки враховуються у розмірі до 10 відсотків у межах вартості платної послуги, встановленої відповідно до чинного законодавства, перевищень, як стверджує відповідач, не виявлено.

Доводи відповідача з приводу того, що кінцева вартість послуги має вже включати в себе розраховані капітальні витрати, які потрібно відраховувати у розмірі до 10% від суми інших складових розрахунку вартості послуги є необґрунтованими з огляду на помилковість трактування відповідачем пункту 2.2 та 2.6 Порядку №2.

З урахуванням встановлених у справі обставин та з огляду на приписи норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування рішення від 09.04.2021 №6.0-05 про застосування адміністративно-господарських санкцій.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2022 по справі № 520/20182/21 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко