Справа № 420/15969/22
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Козленка Олександра Олександровича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Козленка Олександра Олександровича (надалі відповідач 1) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві (надалі відповідач 2) про:

- визнання протиправними дій директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Козленка Олександра Олександровича по наданню не запитуваної інформації всупереч змісту запиту на інформацію ОСОБА_1 від 21 жовтня 2022 року;

- зобов`язання директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Козленка Олександра Олександровича надати ОСОБА_1 копії розрахунково-платіжних відомостей ОСОБА_2 за серпень вересень 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся із запитом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, у якому просив надати копії розрахунково-платіжних відомостей ОСОБА_2 за серпень вересень 2022 року. 27.10.2022 року позивач отримав відповідь, як він вважає не по суті запиту, у формі надання інформації про принципи формування заробітної плати, яка підписана директором ТУ ДБР у м. Миколаєві Козленком О.О., а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 10.11.2022 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/15969/22 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

Ухвалою суду від 03.01.2023 року залучено до участі у справі №420/15969/22 у якості другого відповідача Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та розпочато розгляд справи спочатку.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від відповідача Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що на електрону адресу ТУ ДБР у м. Миколаєві надійшов до розгляду запит на інформацію ОСОБА_3 щодо надання копії розрахунково-платіжних відомостей ОСОБА_2 за серпень-вересень 2022 року. За результатами розгляду запиту надано відповідь до якої у наданні копії розрахунково-платіжних відомостей директора ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_2 відмовлено на підставі п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Наказом ДБР від 29.06.2021 року №373 затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань. Так відповідно до пункту 2.2 Переліку №373 до складу таких відомостей віднесено, зокрема відомості щодо встановлення розміру, нарахування і виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органу ДБР.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшли міркування на відзив в яких зазначено що ОСОБА_4 , яка підписала відзив на позовну заяву, не підтвердила свої повноваження представляти інтереси відповідачів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 21 жовтня 2022 року звернувся із запитом на інформацію до Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, в якому просив надати копії розрахунково-платіжних відомостей ОСОБА_2 за серпень вересень 2022 року.

Листом №37ПІ/16-16-30/22 від 27.10.2022 року відповідач надав відповідь на запит позивача та повідомив, що ТУ ДБР у м. Миколаєві у зв`язку із введенням воєнного стану на території України тимчасово обмежує доступ до інформації стосовно працівників ТУ ДБР у м. Миколаєві, оскільки розкриття запитуваної інформації про працівників правоохоронного органу може становити пряму загрозу їх життю та здоров`ю у зв`язку з високою ймовірністю вчинення відносно них кримінальних правопорушень, у випадку загрози тимчасової окупації. Про високу ступінь існування відповідної загрози свідчить незліченна кількість злочинів російських військових, зафіксованих за період війни. В умовах воєнного стану істотна шкода вказаним вище інтересам буде значно переважати суспільний інтерес в доступі до окремих категорій інформації. У зв`язку із зазначеним підстави для надання запитуваної інформації відсутні.

Не погоджуючись з правомірністю отриманої відмови, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, Закон України Про доступ до публічної інформації визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ Про доступ до публічної інформації, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ Про доступ до публічної інформації, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 6 ЗУ Про доступ до публічної інформації, інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ Про доступ до публічної інформації, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЗУ Про доступ до публічної інформації, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ Про доступ до публічної інформації, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у разі якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЗУ Про доступ до публічної інформації, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Відповідно до ст. 1 ЗУ Про Державне бюро розслідувань, Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.

При цьому, наказом Державного бюро розслідувань № 373 від 29 червня 2021 року затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань.

Згідно з п. 2.2 Переліку, до відомостей, що становлять службову інформацію відносяться відомості щодо встановлення розміру, нарахування і виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу органу ДБР.

При цьому, з аналізу вищевикладених вимог ЗУ Про доступ до публічної інформації вбачається, що формальне віднесення суб`єктом владних повноважень будь-якої інформації до службової інформації ще не є безумовною підставою для відмови у наданні такої інформації на запит заінтересованої особи.

В даному випадку, згідно вимог ЗУ Про доступ до публічної інформації, обмеження доступу до інформації має здійснюватися при дотриманні сукупності наступних вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

В свою чергу, перевіряючи правомірність встановлення обмеження суб`єктом владних повноважень доступу до бажаної позивачем інформації, суд зазначає таке.

З урахуванням змісту запиту на інформацію враховувалось, що розрахунково - платіжна відомість працівника (форма П-6), яка затверджена наказом Держкомстату від 05.12.2008 № 489 містить відомості з розшифровкою про види виплат, розміри та підстави відрахувань та утримань з зарплати, суми зарплат, що належать до виплати та іншу інформацію.

Так, з аналізу розрахунково-платіжної відомості можна отримати відомості чи є у посадової особи доступ до державної таємниці, а саме до якого ступеня секретності інформації, підрахувати вислугу років, встановити спеціальне звання (ранг), отримати інформацію чи перебувала особа на лікарняному, у відпустці (вказується кількість днів) тощо. Сукупність зазначених даних дає змогу не лише ідентифікувати конкретну посадову особу та її приналежність до правоохоронних органів, а й зібрати Інформацію про фізичну особу (персональні дані).

Виходячи з положень частини 2 статті 6 Закону України Про доступ до публічної інформації (щодо проведення «трискладового тесту»), аналізуючи зміст розрахунково-платіжних відомостей осіб рядового та начальницького складу ТУ ДБР у м. Миколаєві (фактично - відомостей щодо встановлення розміру, нарахування і виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу ДБР) та беручи до уваги зміст запитуваної позивачем інформації, суд зазначає, що вона підпадає під наведені критерії обмеження, а саме:

1) обмеження, доступу до таких відомостей, які є інформацією з обмеженим доступом-конфіденційною інформацією, відповідає захищеним інтересам конкретних фізичних осіб - працівників ДБР щодо захисту їхньої службової репутації, а також щодо захисту їх особистого і сімейного життя (персональних даних про них). При цьому, беручи до уваги статус ДБР, як правоохоронного органу, специфіку завдань, які вирішує ДБР, особливий характер служби в ДБР, умови правового захисту працівників ДБР, обмеження доступу до таких відомостей відповідає правомірному інтересу держави Україна в особі працівників ДБР щодо запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням;

2) можливість завдання істотної шкоди захищеним інтересам зазначених конкретних фізичних осіб, як і правомірним інтересам держави Україна в особі зазначених працівників ДБР конкретно полягає у можливості маніпулювання відповідними відомостями, які є інформацією з обмеженим доступом конфіденційною інформацією, з боку третіх не доброчесних осіб з метою опосередкованого (через коло рідних та близьких осіб за допомогою засобів масової інформації тощо) та/або безпосереднього впливу працівників ДБР, як на фізичних осіб, з метою схилення їх до прийняття тих чи інших рішень, що може призвести до створення передумов для спроб та намагань використати в інтересах певних сил діяльність ДБР. Зважаючи на специфіку завдань, які вирішує ДБР, вказана шкода є істотною, а ймовірність її настання внаслідок надання доступу до вищевказаних відомостей є достатньо високою;

3) зазначена вище -потенційно-конкретна істотна шкода від надання таких відомостей значною мірою переважає суспільний інтерес в їх отриманні.

В даному випадку, обмеження доступу до документів з відомостями щодо проходження служби особами рядового і начальницького складу правоохоронного органу, на переконання суду, відповідає інтересам національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку та має на меті попередження настання будь-яких негативних наслідків для таких інтересів.

При цьому, суд вважає, що неконтрольоване розголошення відомостей та документів щодо проходження служби особами рядового і начальницького складу правоохоронних органів може завдати істотної шкоди інтересам національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку.

В свою чергу, зазначена вище потенційна шкода від неконтрольованого розголошення або публікації запитуваних документів, безумовно переважає суспільний інтерес в її отриманні, що узгоджується з п.3 ч. 2 ст. 6 Закону України Про доступ до публічної інформації.

Більш того, суд зауважує, що в тексті позовної заяви відсутнє будь-яке обґрунтування наявності суспільного інтересу щодо запитуваної інформації, а також відсутнє будь-яке обґрунтування наявного наміру позивача отримати спірну інформацію відносно посадової особи правоохоронного органу та наміру її подальшого використання.

Також, суд погоджується з доводами відповідача, що зважаючи на специфіку завдань, які виконує ДБР під час воєнного стану, оприлюднення запитуваної позивачем інформації може становити пряму загрозу життю і здоров`ю працівників ДБР. Неконтрольоване розголошення відомостей та документів щодо проходження служби особами рядового і начальницького складу правоохоронних органів може завдати істотної шкоди інтересам національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку.

Крім того, відповідач наголошує, що наказ ДБР від 29.06.2021 №373 є чинним, позивачем не оскаржується, а відтак, підстави для не врахування його у спірних правовідносинах - відсутні.

Щодо посилання позивача на те що, відзив подано неналежним представником відповідача, суд зазначає таке.

На підтвердження своїх повноважень представником відповідача надано суду фотокопію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадського формувань, відповідно до якої ОСОБА_5 має повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (підписант діє виключно в судах України без окремого доручення (самопредстаництво), з усіма правами та обов`язками сторони та третьої особи в т.ч. подання процесуальних документів, оскарження судових рішень, посвідчення копій.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 КАС України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Враховуючи, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадського формувань, ОСОБА_5 має право на самопредставництво юридичної особи Державного бюро розслідувань, з усіма правами та обов`язками сторони та третьої особи, в т.ч. подання процесуальних документів, суд доходить висновку, що відзив на позовну заяву поданий уповноваженою особою.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Під час звернення з даним позовом до суду, позивач судовий збір не сплачував на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, а відтак судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, Козленка Олександра Олександровича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 28.02.2023 року.

Суддя Г. В. Лебедєва

.