Справа № 480/1618/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 березня 2023 р.Справа № 480/1618/22
Суддя Другого апеляційного адміністративного суду П`янова Я.В., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Другого апеляційного адміністративного суду Калиновського В. А. по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2022 по справі 480/1618/22

за позовом ОСОБА_1

до Сумського міського центру зайнятості

про визнання протиправними та скасування рішень і наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2022 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумського міського центру зайнятості про визнання протиправними та скасування рішень і наказу, зобов`язання вчинити дії.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Другого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2022 по справі № 480/1618/22 визначено склад колегії суддів: головуючого суддю Калиновського В. А., суддів: Кононенко З. О., Мінаєву О. М.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2023, з урахуванням ухвали від 28.02.2023 про виправлення описок, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2022 по справі № 480/1618/22 залишено без руху.

14.02.2023, на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2023 про залишення апеляційної скарги без руху, ОСОБА_1 подав через систему "Електронний суд" документ про сплату судового збору в розмірі 1488, 60 грн.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2022 по справі № 480/1618/22 та призначено розгляд справи на 22.03.2023 о 12:00 год.

23.02.2023 до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Другого апеляційного адміністративного суду Калиновського В. А.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що 09.02.2023 у межах справи № 480/1618/22 судом апеляційної інстанції постановлено дві ухвали, а саме: 1) про відмову в задоволенні клопотання; 2) про залишення апеляційної скарги без руху. В свою чергу, першою із названих ухвал позивачу відмовлено в задоволенні клопотання, якого він не заявляв. Зазначає, що він просив відстрочити сплату судового збору, а не звільнити від його сплати. Також, у мотивувальній частині цієї ж ухвали зазначено, що з матеріалів справи суд встановив факт сплати судового збору (за подання позовної заяви) у сумі 992 грн. 40 коп., однак судовий збір в суді першої інстанції позивач не сплачував. У другій ухвалі від 09.02.2023 (про залишення апеляційної скарги без руху) зазначено, що позивач начебто надав квитанцію, з якої вбачається, що збір за подання апеляційної скарги сплачено в неповному обсязі. Однак, такої квитанції не існує, а єдиним додатком до апеляційної скарги була довідка від Пенсійного фонду України. З огляду на викладене, на думку позивача, такий підхід до роботи з матеріалами не викликає довіри до судді.

28.02.2023, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Мінаєвої О. М., здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Другого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 по справі №480/1618/22 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Калиновський В. А., суддів: Кононенко З. О., Макаренко Я. М.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді Другого апеляційного адміністративного суду Калиновського В. А. у справі № 480/1618/22.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з ч. 8 статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Частиною одинадцятою вказаної статті визначено, що питання про відвід має бути розглянуто протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання у справі, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Матеріали справи та заяву про відвід суддею П`яновою Я. В. отримано 01.03.2023.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви позивача про відвід судді Другого апеляційного адміністративного суду Калиновського В. А., слід зауважити на таке.

Відповідно до ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Надаючи оцінку доводам заяви, суд зауважує, що позивач посилається на неправомірність ухвал про вирішення питання про відстрочення сплати судового збору та залишення апеляційної скарги без руху, тобто фактично підставою для відводу у вказаній заяві є незгода заявника апеляційної скарги з процесуальними рішеннями головуючого судді.

В свою чергу, вищезазначені ОСОБА_1 у заяві про відвід обставини не можуть слугувати підставами для відведення судді, як такі, що викликають сумнів у його неупередженості, оскільки за правилами частини 4 статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Дійсно, ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2023 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору було відмовлено, апеляційну скаргу - залишено без руху.

Проте, в ухвалах суду було допущено описки, а саме: зазначено "звільнити від сплати судового збору" замість вірного "відстрочити сплату судового збору", а при виготовленні ухвали про залишення апеляційної скарги без руху в абзаці 3 ухвали помилково зазначено "в порушення вимог наведеної статті заявником надано квитанцію, з якої вбачається, що судовій збір за подання апеляційної скарги апелянтом сплачено в неповному обсязі" замість вірного "в порушення вимог наведеної статті заявником не надано квитанцію, з якої вбачається, що судовій збір за подання апеляційної скарги апелянтом сплачено в повному обсязі".

Зазначені описки є технічними помилками, що не впливають на зміст встановлених обставин та висновків суду.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 253 КАС України, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 виправлено описку в ухвалах Другого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2023 по справі № 480/1618/22, а саме: вважати вірним "відстрочити сплату судового збору" замість "звільнити від сплати судового збору" та в абзаці 3 ухвали про залишення апеляційної скарги без руху вважати вірним "в порушення вимог наведеної статті заявником не надано квитанцію, з якої вбачається, що судовій збір за подання апеляційної скарги апелянтом сплачено в повному обсязі" замість "в порушення вимог наведеної статті заявником надано квитанцію, з якої вбачається, що судовій збір за подання апеляційної скарги апелянтом сплачено в неповному обсязі".

Щодо доводів заяви про те, що суд встановив факт сплати судового збору (за подання позовної заяви) у сумі 992 грн. 40 коп., тоді як позивач судовий збір в суді першої інстанції не сплачував, необхідно зауважити на таке.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 1 січня цього року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 481 грн.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судовий збір за подання апеляційної скарги розраховується з позовних вимог, які були заявлені в суді першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при подачі адміністративного позову заявив вимогу немайнового характеру.

Отже, на момент подання до адміністративного суду позову, ставка судового збору складала 992, 40 грн. (0, 4 х 2 481 грн.).

В ухвалі Другого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2023, за результатами розгляду клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, встановлені саме вищезазначені факти, однак помилково вказано "сплачено 992, 40 грн.", замість "складає 992, 40 грн.".

Зазначена описка є технічною помилкою, що не впливає на зміст встановлених обставин та висновків суду щодо відмови у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду.

Інших передбачених законом підстав для відводу судді Калиновського В. А. заявником не зазначено.

Отже, як убачається з мотивів заяви про відвід, доводи апелянта є суб`єктивними, посилання позивача на можливу упередженість судді ґрунтуються виключно на його суб`єктивних припущеннях та будь-якими доказами не підтверджуються, тобто не свідчать про упередженість і необ`єктивність судді.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Калиновського В. А. у результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, оскільки підстави для відводу заявником не обґрунтовані, заява про відвід судді Другого апеляційного адміністративного суду Калиновського В. А. по справі № 480/1618/22 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36, 37, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Другого апеляційного адміністративного суду Калиновського В. А. по справі № 480/1618/22 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П`янова Я.В.