Справа № 160/2920/21
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року

м. Київ

справа №160/2920/21

адміністративне провадження № К/9901/30475/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС» до Офісу великих платників податків ДФС, Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання бездіяльності протиправною, стягнення бюджетного відшкодування, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС» на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року (судді: Щербак А.А. (головуючий), Баранник Н.П., Малиш Н.І.) у справі №160/2920/21.

У С Т А Н О В И В:

І. Суть спору

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС» (далі - позивач, платник податків, Товариство, ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС») звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДФС (далі - відповідач-1, ОВПП ДФС), Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач-2, контролюючий орган, СМУ ДПС по роботі з ВПП) про визнання протиправною бездіяльності ОВПП ДФС щодо не внесення достовірних даних до Реєстру з відшкодування податку на додану вартість щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС» у сумі 1 386 150,00 грн, стягнення з державного бюджету України на користь ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС» заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість у сумі 1 386 150,00 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.06.2017 позивачем була подана податкова декларація з ПДВ за травень 2017 року, у якій було заявлене бюджетне відшкодування на суму 47 286 531,00 грн, проте, за наслідками проведеної контролюючим органом позапланової виїзної перевірки позивача 30.08.2017 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 1 386 150,00 грн. Сума бюджетного відшкодування 45 900 381,00 грн була узгодженою та перерахована на розрахунковий рахунок позивача, але помилково разом із неузгодженою сумою 1 386 150,00 грн. З заявою на договірне списання неузгоджена сума 1 386 150,00 грн позивачем повернута до державного бюджету. Податкове повідомлення-рішення № від 30.08.2017 за наслідками судового оскарження було визнано протиправним та скасовано рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 у справі № 804/8237/17, яке набрало законної сили 11.07.2018. Позивач зазначає, що вказане податкове зобов`язання є узгодженим з моменту набрання судовим рішенням законної сили, що передбачено і п. 56.18 ст. 56 ПК України та є підставою для відображення такої інформації у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку та наведена вище сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний день після вчинення контролюючим органом наведених вище дій виходячи з вимог ст. 200 ПК України та п. 4 Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26. Позивач також зазначає, що відповідач зобов`язаний був після 11.07.2018 (після набранням судовим рішенням законної сили) внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування задля забезпечення доступу органу Казначейства для виконання, однак, вказані вище дії відповідачем вчинені не були, що призвело до неотримання позивачем бюджетного відшкодування у визначений законом строк.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ОВПП ДФС щодо не внесення достовірних даних до Реєстру з відшкодування податку на додану вартість щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС» у сумі 1 386 150,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що після набрання законної сили рішення суду у справі № 804/8237/17 про скасування податкового повідомлення рішення № від 30 серпня 2017 року, контролюючим органом всупереч вимог чинного законодавства дії по внесенню до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ даних про узгоджену суму бюджетного відшкодування позивачеві у розмірі 1 386 150,00 грн задля забезпечення доступу органу Казначейства для перерахунку коштів вчинені не були, що призвело до неотримання позивачем бюджетного відшкодування на вказану суму у визначений законом строк. Також за висновками суду першої інстанції, бездіяльність відповідача, яка полягає у не внесенні до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про узгоджену суму бюджетного відшкодування ПДВ позивача у розмірі 1 386 150,00 грн після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 804/8237/17 є протиправною. Судом першої інстанції також зазначено, що належним способом захисту порушеного права, з урахуванням положень Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26, який передбачає автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ органом казначейства лише після внесення контролюючим органом до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про узгоджену суму такого бюджетного відшкодування, є саме зобов`язання податкового органу вчинити певні дії щодо внесення до вказаного Реєстру таких даних.

4. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просило скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року в частині незадоволених позовних вимог, прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з державного бюджету України на користь ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС» заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість у сумі 1 386 150,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, СМУ ДПС по роботі з ВПП подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просило скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС» у повному обсязі.

5. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС» залишено без задоволення, апеляційну скаргу СМУ ДПС по роботі з ВПП задоволено частково. Скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 160/2920/21. Позов ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС» до ОВПП ДФС, СМУ ДПС по роботі з ВПП про визнання бездіяльності протиправною, стягнення бюджетного відшкодування залишено без розгляду. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що положеннями статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем не було дотримано шестимісячного строку для звернення до суду з цим позовом у справі, що розглядається.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС» подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС» (найменування змінено з ТОВ «Оптімус Плюс») зареєстроване як юридична особа за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 122 кімната 9, перебуває на обліку у ГУ ДПС у Дніпропетровській області, що підтверджується даними Витягу із ЄДРПОУ від 25.02.2021.

20.06.2017 позивачем було подано до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за травень 2017 року з додатками, у тому числі подано і додаток 4 (заява про повернення бюджетного відшкодування ПДВ), у якому заявлено до бюджетного відшкодування 47 286 531,00 грн, яка була прийнята контролюючим органом згідно копії Квитанції № 2.

Відповідно до наказу ОВПП ДФС від 11.07.2017 № 1516 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Оптімус Плюс» з питань декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість у декларації за травень 2017 року згідно із затвердженим планом перевірки, наведеним у додатку № 1. За результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки складено акт перевірки № 96/28-10-46- від 17.08.2017. Перевіркою встановлено порушення: п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст.200 з урахуванням норм п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України з врахуванням п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України та абз. шостого підпункту 4 пункту 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 ТОВ «Оптімус Плюс» завищено суму бюджетного відшкодування у розмірі 1 386 150,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 30.08.2017, яким ТОВ «Оптімус Плюс» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за травень 2017 року у розмірі 1 386 150,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 693 075,00 грн.

За результатами розгляду справи № 804/8237/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус Плюс» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення № від 30 серпня 2017 року (рішення набрало законної сили 24.04.2018).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що платіжним дорученням № 18480477 від 22.08.2017 Головним управлінням державної казначейської служби у Дніпропетровській області було перераховано ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС» 47 286 531,00 грн. Заявою на договірне списання ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС» було повернуто до державного бюджету через Головне управління державної казначейської служби у Дніпропетровській області кошти в розмірі 1 386 150,00 грн (меморіальний ордер № 100035 від 11.10.2017).

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. В доводах касаційної скарги позивач цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на неврахування судом апеляційної інстанції окремих положень Податкового кодексу України, зокрема положень статті 102 Податкового кодексу України щодо встановленого вказаною статтею іншого строку (1095 днів), ніж передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для пред`явлення вимог щодо стягнення платником податків серед іншого і заборгованості з бюджету з відшкодування податку на додану вартість, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення. Також позивач в обґрунтування вказаних доводів посилається на правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 280/4452/18.

9. СМУ ДПС по роботі з ВПП надіслало відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

10. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

11. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

12. У ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих сторонами на підставі статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

13. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що позивачем не було дотримано шестимісячного строку для звернення до суду з адміністративним позовом у справі, що розглядається, встановленим статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач у касаційній скарзі зазначаючи про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права вказує, що судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення не було враховано положень статті 102 Податкового кодексу України щодо встановленого вказаною статтею іншого строку (1095 днів), ніж передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), для пред`явлення вимог щодо стягнення платником податків серед іншого і заборгованості з бюджету з відшкодування податку на додану вартість, що також узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 280/4452/18.

При цьому, позивач і в позовній заяві, і в процесі розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції також зазначав, що ним строк звернення до суду не було пропущено, оскільки цей строк визначено нормами Податкового кодексу України та становить 1095 днів. Суд першої інстанції, відкриваючи провадження у справі, що розглядається, з огляду на доводи позовної заяви, не вважав, що позивачем пропущено строк на звернення до суду.

Щодо вказаних доводів колегія суддів зазначає наступне.

Загальні норми процедури судового оскарження в межах розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України. На підставі частин першої-третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частинами другою та третьою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Податковий кодекс України не містить прямої норми, яка б визначала строки звернення до суду з вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням податку на додану вартість державою.

Строк давності у 1095 днів, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України, поширюється, зокрема, на право платника податків на подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування (пункт 102.5). При цьому положення пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України не регулюють питань строків звернення до адміністративного суду, а встановлюють лише строк для подання платником податків заяви до контролюючого органу про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом.

Стаття 102 Податкового кодексу України, у тому числі й пункт 102.5 цієї статті, не є тим «іншим законом», яким установлені спеціальні строки звернення до суду з вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини другої статті 122 КАС України, у якій передбачено загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Отже, платник податку на додану вартість може звернутися до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень з погашення заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, протягом шести місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19.

Колегія суддів зазначає, у справі, що розглядається, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 у справі №804/8237/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус Плюс» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, яким визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення № від 30 серпня 2017 року, набрало законної сили 24.04.2018. Відповідачем в квітні 2018 року повинні були бути внесені до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, чого зроблено не було. Позивачем 01.04.2020 подавався уточнений розрахунок про повернення суми бюджетного відшкодування. Тоді як позов, у справі, що розглядається, ТОВ «ОПТ НАФТА ПЛЮС» було подано лише 25.02.2021.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач пропустив шестимісячний строк для звернення до суду з цим позовом, встановлений статтею 122 КАС України.

14. Судом апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених позивачем в адміністративному позові та в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені позивачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

15. Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС» на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року слід залишити без задоволення.

16. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

17. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС» залишити без задоволення, а постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі № 160/2920/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер І.А. Гончарова Р.Ф. Ханова