Справа № 320/2546/20
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року № 320/2546/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Деражвної податкової служби України у Київській області щодо невідшкодування ОСОБА_1 суми податкової знижки за наслудіками звітного 2018 рок в розмірі 3883,31грн. та зобов`язати Головне управління Державної податкової служби України у Київській області підготувати та подати для виконання висновок про повернення ОСОБА_1 суми податкової знижки за наслідками звітного 2018 року в розмірі 3883,31грн., які зарахувати на рахунок Monobank № НОМЕР_1 , призначення платежу «Для зарахування на картковий рахунок НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , НОМЕР_3 ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.02.2018 №001949505, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби України у Київській області.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем безпідставно не надано податкову знижку, оскільки відповідно до квитанцій 0.0.964058245.1 та 0.0.964047805.1 від 15.02.2018 в коментарі вказано прізвище та ініціали позивача та адреса проживання. Крім того, факт сплати коштів за договором страхування життя у 2018 році підтверджено ПрАТ «МетЛайф».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

14 січня 2020 року Головним управлінням ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку показників податкової декларації про майновий стан і доходи фізичної особи ОСОБА_1 за 2018 року, за результатами якої складено Акт №000004/10-36-54-05/ НОМЕР_3 . Згідно висновків перевірки у зв`язку з тим, що не можливо встановити ініціатора переказу коштів за сплату страхових внесків, згідно наданих копій квитанцій №0.0.964058245.1 та №0.0.964047805.1 на загальну суму 6491,00грн., а також страхувальником ОСОБА_2 є вона особисто (квитанція №0.0..1 на суму 8000,00грн.) то проведеною перевіркою звітності ОСОБА_1 зменшено суми коштів, дозволених для включення ним до податкової знижки за підсумками 2018 року у вигляді суми коштів, сплачених платником податку страховику-резиденту фізичній особі на суму 14 491,00грн.

З матеріалів справи слідує, що 18.12.2019 позивачем подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за звітний 2018 рік з метою отримання податкової знижки за накопичувальним страхуванням життя.

На підтвердження права на отримання податкової знижки позивачем до декларації було долучено копії наступних документів: страхових полісів; квитанції про сплату страхових платежів за 2018 рік; паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

В поданій декларації позивачем зазначено суму власного доходу, який включається до загального оподатковуваного доходу за 2018 рік у розмірі 372 324,18 грн. та суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 67 018,36 грн.

Крім того, у рядку 17 декларації у розділі V «розрахунок суми податку, на яку зменшуються податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з використанням права на податкову знижку із статтею 166 розділу IV Податкового кодексу України» позивачем було визначено суму податку, на яку зменшуються податкові зобов`язання у зв`язку з використанням права на податкову знижку, в розмірі 3883,51 грн. Дану суму позивачем було зазначено також у рядку 22.2 вказаної декларації як таку, що підлягає поверненню з бюджету. Податкова знижка, визначена позивачем, складалася з витрат у виді сплачених сум страхових платежів за договорами страхування життя.

На підставі висновків акта камеральної перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області 17 лютого 2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2608,38 грн.

За результатами адміністративного оскарження даного податкового повідомлення-рішення останнє залишене без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Незгода позивача із діями відповідачів щодо відмови у наданні йому податкової знижки, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (надалі по тексту - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, згідно із підпунктом 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Платник податку, який бажає скористатись податковою знижкою, заявляє про своє бажання шляхом подання податкової декларації за минулий календарний рік (до 1 травня року, наступного за звітним, в якому понесені витрати - відповідно до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України).

Відповідно до підпункту 166.1.2 пункту 166.1 статті 166 ПК України підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

Підпунктом 166.2.1 пункту 166.2 статті 166 ПК України передбачено, що до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання).

Згідно з підпунктом 166.3.5 пункту 166.3 статті 166 ПК України, платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати: суму витрат платника податку на сплату страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та пенсійних внесків, сплачених платником податку страховику-резиденту, недержавному пенсійному фонду, банківській установі за договорами довгострокового страхування життя, недержавного пенсійного забезпечення, за пенсійним контрактом з недержавним пенсійним фондом, а також внесків на банківський пенсійний депозитний рахунок, на пенсійні вклади та рахунки учасників фондів банківського управління як такого платника податку, так і членів його сім`ї першого ступеня споріднення, які не перевищують (у розрахунку за кожний з повних чи неповних місяців звітного податкового року, протягом яких діяв договір страхування): а) при страхуванні платника податку або за пенсійним контрактом з недержавним пенсійним фондом платника податку, або на банківський пенсійний депозитний рахунок, пенсійний вклад, рахунок учасника фонду банківського управління чи за їх сукупністю - суму, визначену в абзаці 1 підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу; б) при страхуванні члена сім`ї платника податку першого ступеня споріднення або за пенсійним контрактом з недержавним пенсійним фондом, або на банківський пенсійний депозитний рахунок, пенсійний вклад, рахунок учасника фонду банківського управління на користь такого члена сім`ї чи за їх сукупністю - 50 відсотків суми, визначеної в абзаці 1 підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, в розрахунку на кожного застрахованого члена сім`ї.

При цьому, контролюючий орган зазначив, що сума не може перевищувати розміру доходу, визначеного в абзаці 1 підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 ПК України, в розрахунку на кожну особу, яка страхується, за кожний повний або неповний місяць страхування протягом звітного податкового року.

Як вже зазначено вище, на підтвердження права на отримання податкової знижки позивачем до декларації було надано копії: страхових полісів; квитанції про сплату страхових платежів за 2018 рік; паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

Як було визначено підпунктом 166.4.2 пункту 166.4 статті 166 ПК України, загальний розмір нарахованої податкової знижки не може перевищувати суми загального оподатковуваного доходу платника податку, одержаного протягом звітного року у вигляді заробітної плати.

Судом встановлено, що між позивачем та Приватним акціонерним товариств «МетЛайф» (надалі по тексту - ПрАТ «МетЛайф») було укладено договори страхування життя. Факт укладання договорів страхування посвідчується страховими полісами №№ 100423053, 100423054, 100423051, 100423052 виданими 20 лютого 2017 року, страховими полісами №№100474458, 100474457, виданими 22 грудня 2017 року, страховими полісами №№100608735, 10060836, виданими 23 червня 2018 року.

22.11.2018 позивачем сплачено вартість страхових послуг, що підтверджується квитанцією №0.0..1, 15.06.2018 позивачем сплачено вартість страхових послуг, що підтверджується квитанцією №0.0..1, 15.02.2018 позивачем сплачено вартість страхових послуг, що підтверджується квитанцією №1141-3923-4158-3705 та №1141-3786-5695-9192, та листами уточненнями Стрийського відділення ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк».

За результатами камеральної перевірки податкової декларації позивача встановлено, що на підставі квитанцій від 15 лютого 2018 року №0.0.964058245.1 та №0.0.964047805.1 неможливо ідентифікувати, що витрати понесені саме позивачем, оскільки у квитанції наявна інформація про платника ОСОБА_1 .

З цього приводу суд зазначає, що у квитанціях від 15 лютого 2018 року №0.0.964058245.1 та №0.0.964047805.1 відображена така обов`язкова інформація: вартість сплачених послуг 3321,00грн., та 3170,00грн. відповідно; дата здійснення операції 15 лютого 2018 року; в рядку «коментар до платежу» зазначено П.І.Б. позивача; індекс та адресу проживання, а в рядку отримувач зазначено - ПрAT «МетЛайф».

На підставі викладеного суд робить висновок, що у поданому відповідачу платіжному документі наявна вичерпна інформація, що ідентифікує продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача).

Отже, висновки відповідача в акті камеральної перевірки про те, що неможливо встановити ініціатора переказу коштів за сплату страхових внесків, згідно наданих копій квитанцій №0.0.964058245.1 та №0.0.964047805.1 на загальну суму 6491,00грн. суд вважає безпідставними. Інших тверджень, як підстави для відмови позивачу у наданні податкової знижки, не вказано.

Таким чином, підсумовуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на включення до податкової знижки звітного 2018 року суми витрат на страхування, фактично понесених ним протягом цього періоду, як це передбачено підпунктом 166.3.5 пункту 166.3 статті 166 ПК України, а дії відповідача-1 щодо відмови у наданні такої знижки є протиправними.

При цьому, на думку суду, належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 податкову знижку в законодавчо визначений спосіб у розмірі 6491,00грн .

Стосовно вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 лютого 2018 року №001949505, суд виходить з наступного.

Так, вказане податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі висновку контролюючого органу про відсутність у позивача підтвердженого права на отримання податкової знижки, який спростований судом вище.

Крім того, суд зазначає, що згідно з п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Тобто, вказаним положенням передбачено виключний перелік підстав для винесення податкового повідомлення-рішення, а в інших випадках воно не може бути винесене.

В даному випадку оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене за наслідками податкової перевірки, якою не встановлено заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, оскільки зазначене позивачем у податковій декларації податкове зобов`язання вже сплачене з врахуванням суми, визначеної як податкова знижка.

Виходячи з аналізу наведених вище норм права та обставин справи, суд приходить до висновку про те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем з порушенням норм права, а отже, підлягає скасуванню.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові від 06 листопада 2018 року в справі №826/1041/18, відмова у отриманні податкової знижки не є підставою для визначення вказаної суми платнику податків, як зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб та суперечить самій суті «податкової знижки», оскільки такий податок уже був сплачений особою під час отримання доходу у вигляді заробітної плати.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність законодавчо визначених підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в судовому порядку.

Згідно із частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв`язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

У свою чергу, як вже зазначалось, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли сталися зміни стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку в публічно-правових відносинах.

Відповідні зміни або перешкоди можуть бути створені протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Якщо відповідні рішення, дії чи бездіяльність протиправно, на думку особи, спричинили виникнення, зміни чи припинення прав та обов`язків особи (тобто є юридично значимими), особа може порушити питання про визнання протиправними таких рішень, дій чи бездіяльності в судовому порядку.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або має місце інше ущемлення прав чи свобод.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

З урахуванням того, що відповідачем оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі висновків акта перевірки, то саме таке повідомлення-рішення зумовлює зміну прав та обов`язків позивача у сфері публічно-правових відносин. Відтак, вимога про невідшкодування позивачу суми податкової знижки не узгоджується із завданням адміністративного судочинства, а її задоволення не призведе до відновлення порушених прав позивача. Відтак, на думку суду, підстави для задоволення вимог в даній частині відсутні.

Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.02.2018 №001949505, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби України у Київській області..

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.