Справа № 520/16815/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 р.Справа № 520/16815/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

представника позивача Бочарової О.М.

представника відповідача - Богуцької В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 (суддя Бабаєв А.І.; м. Харків; повний текст рішення складено 06.12.2021) по справі № 520/16815/21

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту відповідач, МЮ України), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві Юстиції України за № 11 від 26.02.2020 про анулювання свідоцтва ОСОБА_2 про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 16 березня 2004 року за № 5053 на підставі підпункту і пункту 2 частини першої статті 12 Закону України Про нотаріат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві Юстиції України за № 11 від 26.02.2020 року про анулювання свідоцтва позивача про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 16 березня 2004 року за № 5053 на підставі підпункту і пункту 2 частини першої статті 12 Закону України Про нотаріат є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 по справі № 520/16815/21 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13) про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 по справі № 520/16815/21 та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що оскаржуване рішення не містить жодного об`єктивного доказу порушення з боку позивача Правил професійної етики нотаріусів України. Вказує, що посилання на факти проведення перевірок професійної діяльності позивача та рішення судів, якими в діях позивача не встановлено жодних ознак кримінальних правопорушень або порушень вимог Закону України «Про нотаріат», не можуть свідчить про наявність факту неодноразового порушення ним Правил професійної етики нотаріусів України. Також вказує, що до подання не надано доповідну записку про перевірку роботи позивача, що є порушенням вимог Порядку № 1904/5, та є самостійною підставою для скасування рішення відповідача. Зазначив, що надані в поданні довідки за результатами планових та позапланових перевірок позивача за період з 2011 по 2017 рік не є доповідною запискою в розумінні Порядку №1904/5. З огляду на викладене, вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просить суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 здійснював нотаріальну діяльність на підставі свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 16.03.2004.

12.02.2020 до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України внесено подання Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Щура (Нотари) Олега Івановича (свідоцтво від 16.03.2004 №5053), згідно з яким Департамент просив анулювати свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 5053, яке видано Міністерством юстиції України 16.03.2004 на ім`я ОСОБА_3 , на підставі підпунктів «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат».

26.02.2020 Вищою кваліфікаційною комісією нотаріат при Міністерстві Юстиції України прийнято рішення № 11 про анулювання свідоцтва позивача про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 16 березня 2004 року за № 5053 на підставі підпункту «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат».

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про залишення без задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач прийшов до правомірного висновку про неодноразове порушення позивачем Правил професійної етики нотаріусів України та, як наслідок, прийняв рішення про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідно до статті 2-1 Закону України «Про нотаріат», державне регулювання нотаріальної діяльності полягає у встановленні умов допуску громадян до здійснення нотаріальної діяльності, порядку зупинення і припинення приватної нотаріальної діяльності, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; здійсненні контролю за організацією нотаріату, проведенням перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні органів та осіб, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють контроль за організацією нотаріату, проводять перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні ставок державного мита, яке справляється державними нотаріусами; встановленні переліку додаткових послуг правового і технічного характеру, які не пов`язані із вчинюваними нотаріальними діями, та встановленні розмірів плати за їх надання державними нотаріусами; встановленні правил професійної етики нотаріусів.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про нотаріат», для визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір займатися нотаріальною діяльністю, та вирішення питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю при Міністерстві юстиції України утворюється Вища кваліфікаційна комісія нотаріату. Персональний склад Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату затверджується наказом Міністерства юстиції України.

Відповідно до частин дев`ятої-одинадцятої статті 10 Закону України «Про нотаріат», питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю розглядається Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату за поданням Міністерства юстиції України, його територіальних органів або Нотаріальної палати України у випадках, визначених цим Законом.

Порядок внесення Міністерством юстиції України, його територіальними органами або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату встановлюється Міністерством юстиції України.

Рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату може бути оскаржено до суду.

Статтею 33 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що Міністерство юстиції України, його територіальні органи проводять перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за певний період.

Приватний нотаріус зобов`язаний надавати посадовим особам, уповноваженим проводити перевірку, відомості і документи щодо організації нотаріальної діяльності, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства.

У разі виявлення під час перевірки порушень в організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, порядку вчинення нотаріальних дій або неодноразових порушень правил нотаріального діловодства Міністерство юстиції України, його територіальний орган, які проводили перевірку, можуть зупинити або припинити нотаріальну діяльність приватного нотаріуса з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

У разі виявлення під час перевірки неодноразового грубого порушення порядку вчинення нотаріальних дій свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса може бути анульовано у порядку та на підставах, передбачених цим Законом.

Порядок проведення перевірки організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства затверджується Міністерством юстиції України.

Механізм здійснення Міністерством юстиції України, територіальним органом Міністерства юстиції перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства визначений Порядком проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2014 № 357/5 (далі Порядок № 357/5).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 357/5, цей порядок визначає механізм здійснення Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства.

Пунктом 2 Порядку № 357/5 передбачено, що планова перевірка це комплексна перевірка організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій і виконання правил нотаріального діловодства.

Підпунктом 8 пункту 3 Порядку № 357/5 встановлено, що одним із основних завдань перевірки є застосування до державних і приватних нотаріусів заходів реагування, передбачених законодавством, у разі виявлення під час перевірки допущених ними порушень.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 357/5, проведення перевірки організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства здійснюється уповноваженими представниками Міністерства юстиції, головного управління юстиції, діяльність яких безпосередньо пов`язана з контролем за організацією нотаріату і нотаріальної діяльності в Україні.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 357/5, під час проведення комплексної перевірки перевірці підлягають організація роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організація нотаріальної діяльності нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства за весь період, що минув з часу проведення попередньої комплексної перевірки державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса.

Відповідно до пункту 33 Порядку № 357/5, за наслідками перевірки організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства комісія протягом п`яти робочих днів з часу закінчення перевірки складає довідку у двох примірниках про результати проведеної перевірки із зазначенням оцінки роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса та з викладеними у ній висновками і рекомендаціями.

Як зазначено вище, згідно зі ст. 33 Закону України «Про нотаріат», у разі виявлення під час перевірки неодноразового грубого порушення порядку вчинення нотаріальних дій свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса може бути анульовано у порядку та на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 10 Закону України «Про нотаріат" передбачено, що питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю розглядається Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату за поданням відповідно Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальної палати України у випадках, визначених цим Законом.

Порядок внесення відповідно Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату встановлюється Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2011 № 1904/5 затверджено порядок внесення головними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату (далі Порядок № 1904/5).

Пунктом 2 Порядку № 1904/5 передбачено, що подання управління юстиції або Нотаріальної палати України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю вноситься до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату.

З матеріалів справи вбачається, що до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України внесено подання Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України від 12.02.2020 з додатками у кількості 23 шт. про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Щура (Нотари) Олега Івановича (свідоцтво від 16.03.2004 №5053), згідно з яким Департамент просив анулювати свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 5053, яке видано Міністерством юстиції України 16.03.2004 на ім`я ОСОБА_3 , на підставі підпунктів «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат».

Як вбачається з вказаного подання, питання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого позивачу, виникло у зв`язку з тим, що Управлінням нотаріату та фінансового моніторингу Департаменту нотаріату та державної реєстрації, шляхом моніторингу відомостей, що містяться у автоматизованій системі збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень - Єдиному державному реєстрі судових рішень, було виявлено наявність заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.04.2019 по справі № 369/13515/17, яке набрало законної сили.

Зазначеним рішенням суду визнано недійсною довіреність на розпорядження земельною ділянкою від 19.05.2017, посвідчену позивачем та зареєстровану за № 1128.

У вказаному рішенні суду встановлено, що власник земельної ділянки (позивач по справі) довіреність від 19.05.2017 не підписувала, не мала волевиявлення на продаж належної їй земельної ділянки та не уповноважувала будь-кого на вчинення правочину купівлі-продажу належної їй земельної ділянки, довіреність була підписана іншою особою.

Враховуючи, що підпис від імені позивача в довіреності від 19.05.2017, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Щуром О.І., якою уповноважено іншу особу розпоряджатися земельною ділянкою, виконаний не позивачем, а іншою особою, договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05.09.2017 судом визнано недійсним, оскільки в момент вчинення дії позивач не могла проявити волю, в силу того, що такий правочин відбувався без її участі та без участі уповноваженого нею представника.

Зі змісту подання та рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України № 11 від 26.02.2020 вбачаються відомості про неодноразове здійснення позивачем нотаріальної діяльності з порушенням вимог законодавства, які встановлені за результатами проведених перевірок роботи нотаріуса, неодноразових звернень та скарг на дії позивача, а також неодноразових порушень законодавства у сфері державної реєстрації, у зв`язку з чим подана велика кількість скарг на його дії. Крім того зазначено, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень стосовно позивача за період з 2014 року по день внесення подання в провадженні різних судів була наявна значна кількість судових справ, в яких ОСОБА_4 визначений в якості відповідача або третьої особи на стороні відповідача, що не відповідає принципу неупередженості та запобіганню судовим спорам.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 1904/5, подання управління юстиції про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю повинно містити інформацію про наявність підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону; зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом; пропозиції щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

За змістом пункту 4 Порядку № 1904/5, до подання додаються засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів, на підставі яких внесено Подання; доповідна записка про перевірку роботи нотаріуса; пояснення нотаріуса на предмет обставин, викладених у доповідній записці про перевірку роботи нотаріуса; копії документів про зупинення нотаріальної діяльності; копії документів, що свідчать про виявлені в діяльності нотаріуса порушення; документи, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень; відповідні документи органів дізнання і слідства, прокуратури, суду тощо.

Пунктом 12 Порядку № 1904/5 передбачено, що за результатами розгляду Подання Комісія може ухвалити одне з таких рішень: про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; про відмову в анулюванні свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Згідно з п.п. «і» п.2 ч.1 ст.12 Закону № 3425-XII, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Міністерства юстиції України, його територіальних органів у випадку неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України.

Так рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України № 11 від 26.02.2020, на підставі підпункту «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку із неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, було вирішено анулювати свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 16 березня 2004 року за № 5053 на ім`я ОСОБА_5 .

Колегія суддів зазначає, що, відповідно до статті 5 Закону № 3425-XII, нотаріус зобов`язаний: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про нотаріат» наказом Міністерства юстиції України від 04.10.2013 № 2104/05 затверджено Правила професійної етики нотаріусів України (далі по тексту Правила), які визначають принципи професійної етики нотаріуса, якими нотаріус має керуватися у відносинах з державними органами, фізичними та юридичними особами, іншими нотаріусами.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Правил, у своїй професійній діяльності нотаріус зобов`язаний дотримуватися чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності, застосовувати всі свої знання і професійну майстерність для належного захисту прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ Правил, зважаючи на суспільну значущість і складність професійних обов`язків нотаріуса, від нього вимагається високий рівень професійної підготовки, глибоке знання фундаментальних і спеціальних положень чинного законодавства, вміння застосовувати їх на практиці, опанування тактики, методів і процесуальних прийомів нотаріальної діяльності. Нотаріус зобов`язаний надавати правову допомогу фізичним та юридичним особам компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування. Нотаріус має постійно працювати над вдосконаленням своїх знань і професійної майстерності, володіти достатньою для вчинення нотаріальних дій інформацією про зміни у чинному законодавстві.

Згідно з п.1 розділу Правил, нотаріус має дотримуватися таких морально-етичних зобов`язань: захищати інтереси людини, суспільства і держави, дотримуватися вимог закону; сприяти утвердженню в суспільстві віри у закон і справедливість; не вчиняти в особистих інтересах чи в інтересах інших осіб дій, які могли б поставити під сумнів неупередженість і незалежність нотаріальної діяльності, скомпрометувати нотаріуса у суспільній думці, заподіяти шкоду авторитету професії нотаріуса; ставитися до колег по юридичній професії в дусі поваги і доброзичливого співробітництва; підтримувати сприятливий морально-психологічний клімат у нотаріальній конторі і в нотаріальній спільноті в цілому, уникати проявів шкідливих звичок і особливостей поведінки, що можуть ображати людську гідність і негативно сприйматися суспільством; постійно підвищувати свій професійний рівень, технічну компетентність, вивчати чинне законодавство і нотаріальну практику; зберігати професійну таємницю; нести повну особисту і майнову відповідальність за дотримання вимог законодавства; забезпечувати у своїй діяльності високі критерії і вимоги культури спілкування, в будь-якій ситуації прагнути зберегти витримку й особисту гідність.

Враховуючи встановлені під час перевірки порушення, колегія суддів вважає, що відповідач прийшов до правомірного висновку про неодноразове порушення позивачем Правил професійної етики нотаріусів України та, як наслідок, прийняв рішення про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення про анулювання свідоцтва позивача про право на зайняття нотаріальною діяльністю на підставі підпункту «і» пункту 2 статті 12 Закону України «Про нотаріат» є таким, що прийняте за наявності правової підстави для цього, а відтак, позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 по справі № 520/16815/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 01.03.2023 року