Справа № 240/31137/22
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

02 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/31137/22

категорія 102010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

установив:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом, у якому просить визнати протиправною бездіяльність Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (далі відповідач, Брусилівська селищна рада) щодо не надання інформації згідно запиту від 27 червня 2022 року, зобов`язати розглянути такий запит та надати запитувану інформацію в повному обсязі.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 червня 2022 року звернувся до Брусилівської селищної ради із запитом в порядку Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» про надання інформації. Однак відповідач у порушення вимог названих Законі не надала запитувану інформацію.

Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

25 січня 2023 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що з тексту запиту неможливо ідентифікувати запитувану інформацію, оскільки запит не містить чіткого опису інформації, яку потрібно надати. При цьому, Закон України «Про доступ до публічної інформації» не містить зобов`язань щодо розпорядника інформації на власний розсуд визначати, яку саме публічну інформацію має намір отримати запитувач. Додатково зауважує, що Брусилівською селищною радою 30 грудня 2022 року (до моменту отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі) ОСОБА_1 було надано повну відповідь на запит про надання інформації (хоча він і має ознаки звернення громадян, а не запиту на доступ до публічної інформації).

Того ж дня відповідач подав клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи, а саме копії листа Брусилівської селищної ради від 30 грудня 2022 року №88/1 щодо надання інформації, опису вкладення до рекомендованого листа, списку №1772 та квитанції від 30 грудня 2022 року.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що ОСОБА_1 27 червня 2022 року звернувся із запитом до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області в порядку Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» на отримання публічної інформації. Зі змісту запиту встановлено, що позивачем запитано наступне:

рішенням 13 сесії Брусилівської селищної ради 8 скликання від 24 вересня 2021 року №624 «Про внесення змін до Переліку земельних ділянок, комунальної власності, право оренди яких встановлено на земельних торгах (у формі аукціону) окремими лотами», яким виключено з Переліку земельних ділянок, земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:8100 площею 26,2967 га та інформацію в письмовому вигляді, з яких підстав зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:8100 виключена з Переліку земельних ділянок, які виставлені на земельні торги (у формі аукціону). В разі наявності такої підстави, надати її копії завірені належним чином.

Листом від 01 липня 2022 року за № 88 Брусилівська селищна рада відмовила позивачу у задоволені запиту у зв`язку з неможливістю ідентифікувати запитувану інформацію, оскільки запит не містить чіткого опису інформації або виду, назви, реквізитів чи змісту документа, щодо якого зроблено запит.

Уважаючи, що на запит від 27 червня 2022 року відповідач протиправно не надав інформацію, ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначено положеннями Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2939-VI).

Статтею 1 цього Закону закріплено, що публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною 2 цієї правової норми передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Суд акцентує увагу на тому, що згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України №2939-VI, право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

При цьому, обов`язковою умовою для реалізації такої гарантії є наявність у розпорядника такої інформації.

Відповідно до положень частини 1 статті 20 Закону України №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше 5 робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною 4 цієї правової норми передбачено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше 5 робочих днів з дня отримання запиту.

Як установлено судом, Брусилівською селищною радою листом №88/1 30 грудня 2022 року ОСОБА_1 було надано повну відповідь на запит про надання інформації, в якій зазначено підстави включення земельної ділянки до Переліку земельних ділянок, які виставлені на земельні торги (у формі аукціону).

Також суд установив, що зазначений лист направлений позивачу 30 грудня 2022 року, що підтверджується копією фіскального чеку про відправку листа з описом вкладеного та отриманий ним 31 січня 2023 року, що підтверджується інформацією з відкритих джерел АТ «Укрпошта».

У зв`язку з наведеним, суд уважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства»).

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивач особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Гарантоване статтею 55 Конституції України та Кодексом адміністративного судочинства України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Водночас, як убачається з обставин цієї справи, відповідач розглянув запит позивача та направив йому відповідь, тобто виправив оскаржуване порушення.

З набранням чинності з 15 грудня 2017 року Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції, законодавець передбачив нову підставу для закриття провадження у справі.

Зокрема, пунктом 8 частини 1 статті 238 Кодекс адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Тобто, у разі виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень суд закриває провадження у справі, якщо відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

На переконання суду, надавши позивачу відповідь 30 грудня 2022 року, відповідач виконав вимоги Конституції України та Закону України №2939-VI, чим поновив право позивача на отримання інформації на його запит.

З огляду на викладене, наявні підстави для закриття провадження у справі, передбачені пунктом 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06 грудня 2018 року у справі №823/1051/15, від 03 квітня 2019 року у справі № 826/510/17, від 19 березня 2019 року у справі №591/2813/17.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 256, 292-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі № 240/31137/22 за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Суддя Т.О. Окис