Справа № 280/5609/22
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2023 року м. Дніпросправа № 280/5609/22
(суддя Прасов О.О., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі №280/5609/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21 вересня 2022 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, згідно з яким просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії із зарахуванням періодів з 22.08.1994 по 21.12.1994, з 20.03.2000 по 03.01.2001 та з 11.04.2009 по 26.09.2010 до стажу роботи на пільгових умовах за списком №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, із зарахуванням періодів з 22.08.1994 по 21.12.1994, з 20.03.2000 по 03.01.2001 та з 11.04.2009 по 26.09.2010 до стажу роботи на пільгових умовах за списком №1 із розрахунку один рік роботи за два роки, починаючи з 03.12.2021.

Позов обґрунтовано тим, що під час призначення пенсії позивача з 03.12.2021 року відповідач протиправно не зарахував періоди її роботи з 22.08.1994 по 21.12.1994, з 20.03.2000 по 03.01.2001 та з 11.04.2009 по 26.09.2010 до стажу роботи на пільгових умовах за списком №1 із розрахунку один рік роботи за два роки.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 з 03.12.2021 перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із зарахуванням періодів з 22.08.1994 по 31.12.1994, з 20.03.2000 по 03.01.2001, з 30.05.2010 по 26.09.2010 до стажу роботи на пільгових умовах за списком №1. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 з 03.12.2021 перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із зарахуванням періодів з 22.08.1994 по 31.12.1994, з 20.03.2000 по 03.01.2001, з 30.05.2010 по 26.09.2010 до стажу роботи на пільгових умовах за списком №1 та зарахуванням додатково до страхового стажу по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1. У задоволенні іншої частини позову - відмовив. Рішення суду мотивовано тим, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовм. Також, відповідач зазначає про відсутність підстав для зарахування позивачу періодів його роботи з 22.08.1994 року по 31.12.1994 року, з 20.03.2000 року по 03.01.2001 року, оскільки в трудовій книжці позивача відсутній запис підтверджуючий характер роботи, і в наданій довідці №289 від 22.11.2021 року відсутній підтверджуючий характер роботи і не проведена атестація робочого місця за вказаний період. Також в довідці зазначено про період простою з 01.11.2008 року по 30.06.2009 року і зарахування 5 місяців 10 днів, тобто пільговий стаж зараховано до 10.04.2009 року. Період роботи з 11.04.2009 року по 30.06.2009 року не зараховано до пільгового стажу так як робота була по скороченому робочому тижню. Період з 30.05.2010 року по 26.09.2010 року не зараховано через відсутність наказу про проведення атестації робочого місця.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.05.2022 у справі №280/12788/21 відповідачем призначено позивачу пенсію з 03.12.2021 року (а.с.10).

З Форми РС-право вбачається, що роботу позивача за періоди з 22.08.1994 по 31.12.1994, з 20.03.2000 по 03.01.2001, з 11.04.2009 по 30.06.2009, з 30.05.2010 по 26.09.2010 не зараховано відповідачем до стажу роботи на пільгових умовах за списком №1 (а.с.11).

Листом від 08.09.2022 за №9421-8854/П-02/8-0800/22 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для зарахування вищезазначених періодів її роботи до стажу роботи на пільгових умовах за списком №1 (а.с.15).

Правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні періодів її роботи з 22.08.1994 по 31.12.1994, з 20.03.2000 по 03.01.2001, з 11.04.2009 по 30.06.2009, з 30.05.2010 по 26.09.2010 до стажу роботи на пільгових умовах за списком №1 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XIІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, відомості про наявність у позивача стажу роботи, в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу 22.11.2021 року видано довідку №289 згідно з якою ОСОБА_1 працювала повний робочий день на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці у виробництві чорної металургії, з 01.01.1995 по 18.04.2011 року машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено списком №1 розділом 3 підрозділом 2а Постанови КМУ №162 від 11.03.1994 року та списком №1 розділом 3 підрозділом 2а позиції 3.2а Постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року (а.с.18).

При цьому, у додаткових відомостях зазначеної довідки виданої АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» повідомлено про те, що у період простою з 01.11.2008 по 30.06.2009 позивачем відпрацьовано за списком №1 - 5 міс. 10 к.дн. (наказ №73 від 31.10.2008; робота по скороченому робочому тижню).

Тобто, зазначеною довідкою підтверджено факт роботи позивача повний робочий день на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці у виробництві чорної металургії у періоди 20.03.2000 року по 03.01.2001 року, з 30.05.2010 року по 26.09.2010 року.

При цьому, як правильно звернув увагу суд першої інстанції відповідач обгрунтовано не зарахував до стажу роботи позивач на пільгових умовах за списком №1 період простою та роботу по скороченому робочому тижню.

Щодо доводів відповідача як підстави для не зарахування до стажу роботи на пільгових умовах за списком №1 періодів роботи позивача з 22.08.1994 року по 31.12.1994 року, з 20.03.2000 року по 03.01.2001 року, з 30.05.2010 року по 26.09.2010 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до списку, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що 19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19), в якій зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 2 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Приймаючи зазначену вище постанову у справі №520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погодужється з висновком суду першої інстанції щодо протиправного не зарахування спірних періодів роботи позивача до його стажу роботи на пільгових умовах за списком №1.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду з цим позовом, оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.05.2022 у справі №280/12788/21 призначено позивачу пенсію з 03.12.2021 року рішенням №96 від 25.07.2022 року, в той час як відповідач повинен був обчислити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 з 03.12.2021 року, тобто з дати призначення пенсії, але цього не зробив, а тому порушені права та інтереси мають бути відновлені з 03.12.2021 року.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі №280/5609/22 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 01 березня 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко