Справа № 420/1419/22
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1419/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Одеський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Завальнюка І.В.,

при секретарі Четвертак О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної митної служби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог від 10.02.2022, просить суд визнати протиправними та скасувати наказ № 564-о від 22.12.21; поновити позивача на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Білгород-Дністровський» з 23.12.2021; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільненні по день винесення рішення судом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом № 564-о від 22.12.2021 Одеської митниці було припинено його державну службу на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Білгород-Дністровський» з 23.12.2021 та звільнено із займаної посади у зв`язку зі встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді, розірвано контракт про проходження державної служби. Позивач вважає, що вказаний наказ є незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує конституційні права. Пунктом 5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну службу» визначено, що професійна компетентність - це здатність особи в межах визначених за посадою повноважень застосовувати спеціальні знання, уміння та навички, виявляти відповідні моральні та ділові якості для належного виконання встановлених завдань і обов`язків, навчання, професійного та особистісного розвитку. Отже, законодавець не пов`язує визнання професійної компетенції тільки в залежності від результатів тестування. Таким чином, законодавством визначено сукупність умов, за яких можливо приймати висновок про невідповідну компетенцію працівника. Відповідачем не заперечується, що крім тестування визначено значний перелік завдань та ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця. Верховний суд констатує, що звільнення працівника можливо у разі встановлення невідповідності його роботі та повинно проводитись із дотриманням вимог закону. На думку позивача, відповідачем не була встановлена належним чином невідповідність займаній посаді у відповідності до сукупності всіх завдань, визначених контрактом, тестування проведено в рамках експерименту та не затверджено законодавством, всі завдання (окрім експериментального тестування) були виконані.

Ухвалою судді від 25.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

17.02.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив адміністративний позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що позивачу були визначені завдання на період випробування відповідно до наказу Одеської митниці від 05.07.2021 № 66-о затверджені в. о. начальника Одеської митниці Андрієм Танцеровим з даним завданнями ОСОБА_1 був ознайомлений та отримав копію, що підтверджується власним підписом. Відповідно до завдань визначених позивачу на строк випробування на посаді головного державного інспектора митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці затверджених в. о. начальником Одеської митниці Денісом Райковим, пунктом 2 визначено: Успішне проходження повторного тестування передбаченого постановою Кабміну України від 30.09.2020 № 916 «Про реалізацію експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності», відповідно до пункту 20 Порядку реалізації експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності. З даними завданнями позивач також ознайомлений, що підтверджується власним підписом від 26.10.2021. Таким чином, позивач з визначеними йому завданнями був ознайомлений та заперечень щодо визначених завдань не висловлював. До того ж, визначені завдання на строк випробування не оскаржуються позивачем, як такі, що є незаконними та суперечать встановленому законодавству України. Проте, у відповідності до Порядку, позивач за результатами проходження тестування, передбаченого постановою Кабміну України від 30.09.2020 № 916 «Про реалізацію експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності», з рівня знань митного та антикорупційного законодавства двічі отримала оцінку «незадовільно». За результатами проходження тестування на загальні здібності отримала оцінку «задовільно», та у зв`язку з повторною не здачею рівня знань митного та антикорупційного законодавства, тестування на благонадійність не проходив. Позивач неуспішно пройшов повторне тестування у зв`язку з чим не виконав завдання № 1 Переліку завдань, які визначені позивачу на строк випробування на посаді головного державного інспектора митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці.

Ухвалою суду від 27.09.2022 клопотання представника Одеської митниці Державної митної служби задоволено та адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної митної служби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2022 ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2022 скасовано, а справу № 420/1419/22 направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

26.12.2022 зазначена справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду та передана раніше визначеному складу суду.

Ухвалою судді від 29.12.2022 справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.01.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги із викладених у позовній заяві підстав підтримали та просили задовольнити позов.

Представник Одеської митниці Держмитслужби в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.

Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27.04.1998 працював в органах митної служби України.

05.07.2021 між позивачем та Одеською митницею (підрозділом Державної митної служби України) укладено контракт № 523 про призначення на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці.

Відповідно до п.п.5-7 контракту від 05.07.2021 року № 523 особа відповідно до цього контракту зобов`язується виконати такі завдання та досягти визначених показників результативності, ефективності та якості їх виконання. Окремі етапи виконання завдань та строки їх завершення, ключові показники завершення етапу завдання, спосіб передачі результатів та уповноважена особа, якій вони передаються, визначаються сторонами у Графіку виконання завдань, що додається до цього контракту та є його невід`ємною частиною. Графік виконання завдань може переглядатися сторонами шляхом укладення додаткової угоди до цього контракту, зокрема у разі необхідності продовження строків на час, коли особа фактично не виконувала посадові обов`язки, але за нею зберігалася посада державної служби відповідно до законодавства.

Згідно з п.10 контракту особа зобов`язана особисто виконувати завдання, визначені цим контрактом, та щоквартально звітувати про їх виконання безпосередньому керівнику протягом трьох робочих днів після завершення звітного періоду.

Відповідно до п.17.5 контракту особа погоджується на проходження в установленому порядку періодичної перевірки рівня професійної підготовки (професійного розвитку), практичного застосування положень законодавства під час виконання своїх посадових обов`язків, благонадійності.

Згідно вимог наказу Державної митної служби України від 05.04.2021 № 227 «Про деякі питання організації роботи з персоналом» при призначенні на посади до Одеської митниці посадовим особам встановлюється строк випробування шість місяців.

Наказом Одеської митниці від 05.07.2021 № 66-о ОСОБА_1 (1.8) призначено з укладанням контракту про проходження державної служби з 00 годин 00 хвилин 06 липня 2021 року в порядку переведення з Одеської митниці Держмитслужби на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці та встановлено випробувальний термін шість місяців.

На підставі статті 35 Закону України «Про державну службу» та відповідно до Переліку завдань, які, окрім інших (профільних), обов`язково визначаються на строк випробування, затверджених наказом Державної митної служби України від 05.04.2021 № 227 «Про деякі питання організації роботи з персоналом», при призначенні на посаду ОСОБА_1 були визначені завдання на строк випробування на посаді державного головного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці.

В переліку завдань, які визначені ОСОБА_1 на строк випробування на посаді, визначено завдання № 2: «Успішне проходження повторного тестування, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 916, відповідно до пункту 20 Порядку реалізації експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності, затвердженого цією постановою».

Відповідно до п.7 завдання на період випробування, визначеного відповідно до наказу Одеської митниці на посаді визначено: успішне проходження повторного тестування передбаченого постановою Кабміну України від 30.09.2020 року № 916 «Про реалізацію експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності», відповідно до пункту 20 Порядку реалізації експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності.

За результатами проведеного тестування рівня знань митного та антикорупційного законодавства ОСОБА_1 набрав 16 балів (оцінка 2 (незадовільно), відомість № 1 від 27.04.2021), тестування на загальні здібності ОСОБА_1 набрав 17 балів (оцінка 3 (задовільно) відомість № 2 від 27.04.2021), тобто відповідно до параметрів тестування в частині мінімально допустимої кількості балів, які повинні бути набрані для успішного проходження тестування, затверджених наказом Державної митної служби України від 22.03.2021 року № 192 «Про деякі питання проведення тестування» набрав меншу кількість балів, ніж мінімально допустима для успішного проходження тесту.

За результатами проведення повторного тестування, передбаченого постановою Кабміну України від 30.09.2020 року № 916 «Про реалізацію експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності», щодо рівня знань митного та антикорупційного законодавства від 23.09.2021, ОСОБА_1 було набрано 16 балів (оцінка 2 (незадовільно), тобто набрано меншу кількість балів, ніж мінімально допустима для успішного проходження тесту, а результатами проходження тестування на загальні здібності отримала оцінку «задовільно», однак у зв`язку з повторною нездачею рівня знань митного та антикорупційного законодавства тестування на благонадійність не проходив.

Згідно з п.21 контракту від 05.07.2021 № 523 дія контракту припиняється: у разі закінчення строку, на який укладено цей контракт; за ініціативою особи або за угодою сторін; за ініціативою державного органу - у разі невиконання або неналежного виконання особою умов цього контракту; у разі припинення державної служби з підстав, визначених частиною першою статті 83 Закону України «Про державну службу», та з інших підстав, визначених законодавством. У разі невиконання або неналежного виконання особою умов цього контракту державний орган повідомляє особі про припинення цього контракту не пізніше ніж за сім календарних днів до такого припинення.

Пунктом 22 цього ж контракту встановлено, що неналежним виконанням або невиконанням особою цього контракту вважається: невиконання посадовою особою завдання (завдань) у строки, визначені Графіком виконання завдань; недосягнення особою ключових показників завдання (завдань); невиконання додаткових умов цього контракту.

Наказом Одеської митниці від 22.12.2021 № 567-о вирішено припинити 28.12.2021 державну службу ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці та звільнити його із займаної посади у зв`язку з встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування, а також розірвати контракт про проходження державної служби від 05.07.2021 № 523, укладений між Одеською митницею, як відокремленим підрозділом Державної митної служби України, та позивачем.

В якості підстави прийняття вказаного наказу зазначено доповідну записку т.в.о. заступника начальника митного поста начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Білгород-Дністровський Одеської митниці Овсяника М.М. від 16.12.2021 № 7.10-28. 6/1431, пункти 17.1, 21 та 22 контракту про проходження державної служби від 05.07.2021 № 523, завдання на строк випробування, затверджені 01.07.2021 (зі змінами), попередження про звільнення у зв`язку з встановленням невідповідності займаній посаді від 17.12.2021.

Не погодившись із вищезазначеним наказом, позивач звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII) визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII, підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування.

Статтею 35 Закону передбачено, що в акті про призначення на посаду суб`єкт призначення може встановити випробування з метою перевірки відповідності державного службовця займаній посаді із зазначенням його строку.

Випробування при призначенні на посаду державної служби встановлюється строком до шести місяців.

У разі незгоди особи з рішенням про встановлення випробування вона вважається такою, що відмовилася від зайняття посади державної служби. У такому разі застосовується відкладене право другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади державної служби. Якщо конкурсною комісією такого кандидата не визначено, проводиться повторний конкурс.

Суб`єкт призначення має право звільнити державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді на підставі пункту 2 частини 1 статті 87 цього Закону. Суб`єкт призначення попереджає державного службовця про звільнення у письмовій формі не пізніш як за сім календарних днів із зазначенням підстав невідповідності займаній посаді.

Порядок реалізації експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №916 (далі - Порядок), визначає процедуру реалізації експериментального проекту щодо тестування з питань кваліфікації та благонадійності посадових осіб територіальних органів Держмитслужби, які відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» реорганізуються шляхом приєднання до Держмитслужби (далі - посадові особи), а також тестування на благонадійність посадових осіб митних органів, що включаються до складу комісій з проведення тестування з питань кваліфікації та благонадійності (далі - комісія).

Згідно з п.2 Порядку реалізації експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 916, тестування посадових осіб з питань кваліфікації та благонадійності (далі - тестування) проводиться з метою підвищення ефективності діяльності митних органів, запровадження моніторингу та контролю кваліфікації та благонадійності та відповідного інформування суб`єкта призначення.

Відповідно до п.13 Порядку тестування включає: 1) тестування рівня знань митного та антикорупційного законодавства (далі - тестування №1); 2) тестування на загальні здібності (зокрема, абстрактне мислення, числове мислення, вербальне мислення) (далі - тестування №2); 3) тестування на благонадійність (далі - тестування №3), яке є психологічним тестом, призначеним оцінити особистісні фактори благонадійності та лояльності посадових осіб для виявлення посадових осіб із ризиками схильності до порушення встановлених правил та непродуктивної поведінки на робочому місці.

Відповідно до п.20 Порядку у разі набрання посадовою особою за результатами проходження тестування №1 та тестування №2 кількості балів, яка дорівнює або є більшою мінімально допустимої кількості балів для відповідного виду тестування, посадова особа допускається до тестування №3. Посадова особа, яка за результатами проходження тестування №1 та/або тестування №2 набрала меншу кількість балів, ніж мінімально допустима, або була відсторонена від подальшого проходження тестування відповідно до пункту 18 цього Порядку, не допускається до проходження тестування №3, а комісія приймає рішення про неуспішне проходження тестування. За бажанням такої посадової особи допускається ще один раз пройти тестування №1 та/або тестування №2, але не раніше ніж протягом одного місяця від дати проходження відповідного виду тестування, про що під підпис такої посадової особи робиться відмітка у протоколі засідання комісії.

Пунктом 21 укладеного із позивачем контракту про проходження державної служби № 523 від 05.07.2021 визначено підстави припинення його дії, зокрема за ініціативою державного органу - у разі невиконання або неналежного виконання особо умов цього контракту.

Неналежним виконанням або невиконанням особо цього контракту вважається, серед іншого, невиконання посадовою особою завдання(завдань) у строки, визначені графіком виконання завдань, недосягнення особою ключових показників завдання (завдань) та невиконання додаткових умов цього контракту (п.22 вказаного контракту).

Пунктом 17.1 контракту визначено, що додатковими умовами контракту про проходження державної служби є: особі може бути встановлено випробовування з метою визначення її відповідності займаній посаді строком від одного до шести місяців.

В ході судового розгляду справи судом встановлено результати проходження позивачем як первісного так і повторного тестування, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 916.

Відповідно до відомості №1 з проведення тестування рівня знань митного та антикорупційного законодавства від 27.04.2021 позивач набрав 16 балів та отримав оцінку 2, а згідно відомості №2 від 27.04.2021 з проведення тестування на загальні здібності позивач набрав 17 балів та отримав оцінку 3.

За результатами проведення повторного тестування 22.09.2021, відповідно до відомості з проведення тестування на загальні здібності позивач знову набрав 16 балів та отримав оцінку 2, набравши меншу кількість балів, ніж необхідно для успішного проходження тесту.

Пунктом 14 Порядку передбачено, що за поданням робочої групи Держмитслужба приймає рішення, в якому визначає: 1) перелік питань для тестування №1 та тестування №2; 2) тривалість кожного виду тестування та перерв між ними; 3) кількість питань для кожного виду тестування, які обираються для кожної посадової особи автоматично із загального переліку питань для відповідного виду тестування; 4) мінімально допустиму кількість балів, які повинні бути набрані для успішного проходження тестування №1 та тестування №2; 5) кількість варіантів відповіді та спосіб оцінювання правильної відповіді для тестування №1 та тестування №2; 6) рекомендації щодо тлумачення протоколів про проходження тестування №3; 7) порядок надання комісії результатів тестування посадових осіб.

На виконання вимог п.14 Порядку Держмитслужба визначила шкалу оцінювання для тестування №1 на рівень знань митного та антикорупційного законодавства та для тестування №2 на загальні здібності.

Так, для тестування на рівень знань митного та антикорупційного законодавства оцінка 5 (відмінно) надається за 27-30 правильних відповідей, оцінка 4 (добре) за 23-26 правильних відповідей, оцінка 3 (задовільно) за 18-22 правильних відповідей, оцінка 2 (незадовільно) за 0-17 правильних відповідей, відповідно.

Для тестування на загальні здібності оцінка 5 (відмінно) надається за 25-30 правильних відповідей, оцінка 4 (добре) за 21-24 правильних відповідей, оцінка 3 (задовільно) за 16-20 правильних відповідей, оцінка 2 (незадовільно) за 0-15 правильних відповідей, відповідно.

Таким чином, за результатами первісного тестування позивача, яке було проведено в квітні 2021 р., позивач, отримавши оцінку 2 з тестування рівня знань митного та антикорупційного законодавства не набрав мінімально допустиму кількість балів з цього виду тестування, а отримавши оцінку 3 тестування на загальні здібності набрав мінімально допустиму кількість балів з цього виду тестування.

Відповідно позивач, враховуючи положення п.20 Порядку, є таким, що неуспішно пройшов тестування у квітні 2021 року.

Як вже зазначено вище, пункт 20 Порядку надає посадовій особі, яка неуспішно пройшла тестування, право ще один раз пройти тестування №1 та/або тестування №2, але не раніше ніж протягом одного місяця від дати проходження відповідного виду тестування.

Саме на реалізацію такого права позивача і було проведено 22.09.2021 повторне тестування позивача на рівень знань митного та антикорупційного законодавства, за результатами якого позивач відповідно знову не набрав мінімально допустиму кількість балів з цього виду тестування, отримавши оцінку 2 (незадовільно), а тому позивач згідно п.20 Порядку вважається таким, що неуспішно пройшов тестування, а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними.

Розпорядженням Кабміну України від 13.05.2020 № 569-р «Деякі питання реалізації концептуальних напрямів реформування системи органів, що реалізують державну митну політику» затверджено план заходів з реформування та розвитку системи органів, що реалізують митну політику.

Згідно з п.6 Розпорядження Кабміну України від 13.05.2020 № 569-р встановлено перегляд підходів до системи добору кадрів, розвитку вмінь та навичок співробітників, їх стимулювання і заохочення до доброчесного та ініціативного виконання обов`язків, які ґрунтуються на найкращих світових практиках. Пріоритизація кадрової політики на долученні кваліфікованих фахівців з дотриманням принципу рівних прав та можливостей жінок та чоловіків, вихованні працівників у сфері інформаційно-телекомунікаційних технологій та співробітників, задіяних у розробленні та застосуванні інтелектуальних методів контролю і запобіганні порушенням у сфері митного законодавства.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 916 «Про реалізацію експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності» постановлено:

погодитися з пропозицією Міністерства фінансів та Державної митної служби стосовно реалізації протягом одного року з дня набрання чинності цією постановою експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності;

затвердити Порядок реалізації експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності, що додається; національному агентству з питань державної служби надавати технічну та консультативно-методологічну підтримку Державній митній службі в організації та проведенні тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності;

Міністерству фінансів разом з Державною митною службою протягом трьох місяців після завершення реалізації експериментального проекту, передбаченого пунктом 1 цієї постанови, підготувати звіт про результати його реалізації та пропозиції щодо внесення змін до нормативно-правових актів.

Порядок реалізації експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 916 (далі Порядок № 916), визначає процедуру реалізації експериментального проекту щодо тестування з питань кваліфікації та благонадійності посадових осіб територіальних органів Держмитслужби, які відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 р. № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» реорганізуються шляхом приєднання до Держмитслужби (далі - посадові особи), а також тестування на благонадійність посадових осіб митних органів, що включаються до складу комісій з проведення тестування з питань кваліфікації та благонадійності (далі - комісія).

Згідно з п.2 Порядку № 916, тестування посадових осіб з питань кваліфікації та благонадійності (далі - тестування) проводиться з метою підвищення ефективності діяльності митних органів, запровадження моніторингу та контролю кваліфікації та благонадійності та відповідного інформування суб`єкта призначення.

Відповідно до п.3 Порядку № 916, тестування організовується та проводиться з дотриманням таких принципів: поваги і дотримання прав та свобод людини і громадянина; законності; прозорості; забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків; об`єктивності, неупередженості та запобігання конфлікту інтересів; мінімізації впливу людського фактору.

Згідно з п.4 Порядку № 916, після затвердження штатного розпису територіального органу Держмитслужби, утвореного відповідно до статті 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», Мінфін приймає рішення про проведення тестування. Одночасно Мінфін приймає рішення про утворення робочої групи з організації тестування (далі - робоча група) та затвердження її складу.

Відповідно до п.7 Порядку № 916, Держмитслужба, зокрема: утворює комісії та затверджує їх персональний склад; затверджує перелік посадових осіб, які підлягають тестуванню, із зазначенням займаних ними посад; затверджує план-графік проведення тестування; здійснює матеріально-технічне забезпечення проведення тестування; інформує Міністра фінансів про результати проведення тестування.

Згідно з п.8 Порядку № 916, план-графік проведення тестування повинен визначати час, дату і місце проведення тестування і підлягає оприлюдненню в порядку, визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до п.13 Порядку № 916, тестування включає:

1) тестування рівня знань митного та антикорупційного законодавства (далі - тестування № 1);

2) тестування на загальні здібності (зокрема, абстрактне мислення, числове мислення, вербальне мислення) (далі - тестування № 2);

3) тестування на благонадійність (далі - тестування № 3), яке є психологічним тестом, призначеним оцінити особистісні фактори благонадійності та лояльності посадових осіб для виявлення посадових осіб із ризиками схильності до порушення встановлених правил та непродуктивної поведінки на робочому місці.

Згідно з п.20 Порядку № 916, у разі набрання посадовою особою за результатами проходження тестування № 1 та тестування № 2 кількості балів, яка дорівнює або є більшою мінімально допустимої кількості балів для відповідного виду тестування, посадова особа допускається до тестування № 3.

Посадова особа, яка за результатами проходження тестування № 1 та/або тестування № 2 набрала меншу кількість балів, ніж мінімально допустима, або була відсторонена від подальшого проходження тестування відповідно до пункту 18 цього Порядку, не допускається до проходження тестування № 3, а комісія приймає рішення про неуспішне проходження тестування. За бажанням такої посадової особи допускається ще один раз пройти тестування № 1 та/або тестування № 2, але не раніше ніж протягом одного місяця від дати проходження відповідного виду тестування, про що під підпис такої посадової особи робиться відмітка у протоколі засідання комісії.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 за результатами проходження тестування, передбаченого постановою Кабміну України від 30.09.2020 року № 916 «Про реалізацію експериментального проекту щодо тестування посадових осіб митних органів з питань кваліфікації та благонадійності», з рівня знань митного та антикорупційного законодавства двічі отримав оцінку «незадовільно», а за результатами проходження тестування на загальні здібності отримав оцінку «задовільно», та у зв`язку з повторною нездачею рівня знань митного та антикорупційного законодавства тестування на благонадійність не проходив, тому він вважається таким, що не виконав завдань на період випробування та не виконав п.2 завдань (а.с. 32), визначених на строк випробування на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці.

З урахуванням зазначеного, суд погоджується з відповідачем, що суб`єкту призначення надано право на звільнення державного службовця при проходженні таким державним службовцем строку випробування у разі встановлення його невідповідності займаній посаді. Тобто, роботодавцеві надано право самостійно визначати чи відповідає працівник роботі, на яку його прийнято, проте висновок роботодавця про невідповідність працівника роботі має бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Пунктом 6 частини першої статті 5-1 Кодексу законів про працю України визначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з ч.1 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Цей конституційний припис закріплений у статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч.1 ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.2 ст.21 та ч.1 ст.23 Загальної декларації прав людини кожна людина має право рівного доступу до державної служби в своїй країні, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права, прийнятого 16 грудня 1966 року Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованого Україною 12 листопада 1973 року, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право на працю, що включає право кожної людини дістати можливість заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає або на яку вона вільно погоджується, і зроблять належні кроки до забезпечення цього права. Заходи, яких повинні вжити держави-учасниці цього Пакту з метою повного здійснення цього права, включають програми професійно-технічного навчання і підготовки, шляхи і методи досягнення продуктивної зайнятості в умовах, що гарантують основні політичні і економічні свободи людини.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Статтею 1 Конвенції Міжнародної Організації Права № 11 про дискримінацію в галузі права та занять 1958 року визначено, що будь-яке розрізнення, недопущення або перевага відносно певної роботи, що ґрунтується на її специфічних вимогах, дискримінацією не вважається.

Суд зазначає, що міра втручання з боку держави у сферу приватного життя особи в аспекті професійної діяльності у даному випадку є повністю співставною. Таке втручання у даному конкретному випадку прямо передбачено законом і переслідує абсолютно легітимну ціль.

Законодавець, ввівши в дію процедуру реформування митних органів, зазначив, які саме дії мають вчинити особи з метою подальшого проходження державної служби в митних органах, та явно і очевидно окреслив умову продовження служби шляхом проходження тестування з питань кваліфікації та благонадійності. Наслідки неуспішного проходження тестування також були сформульовані та визначені законодавцем з достатньою для розуміння чіткістю і ясністю.

З урахуванням зазначеного, на думку суду, у спірних правовідносинах позивач знаходився у стані повної правової визначеності, оскільки маючи відповідну освіту та досвід професійної діяльності не міг не усвідомлювати юридичних наслідків не проходження тестування.

За сталою практикою Європейського суду приватне життя «охоплює право особи формувати та розвивати відносини з іншими людьми, включаючи відносини професійного чи ділового характеру» (див. п. 25 «C. проти Бельгії» від 07 серпня 1996 року (Reports 1996)). Стаття 8 Конвенції «захищає право на розвиток особистості та право формувати і розвивати відносини з іншими людьми та навколишнім світом» (див. п. 61 рішення Суду у справі «Pretty проти Сполученого Королівства» (справа № 2346/02, ECHR 2002)). Поняття «приватне життя» не виключає в принципі діяльність професійного чи ділового характеру. Адже саме у діловому житті більшість людей мають неабияку можливість розвивати відносини із зовнішнім світом (див. п. 29 рішення Суду у справі «Niemietz проти Німеччини» від 16 грудня 1992 року). Обмеження, встановлені щодо доступу до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (див. п. 47 рішення Суду у справі «Sidabras and Dћiautas проти Латвії» (справи № 55480/00 та № 59330/00, ECHR 2004) і п.п. 22-25 рішення Суду у справі «Bigaeva проти Греції» від 28 травня 2009 року (справа 26713/05)). Звільнення з посади становило втручання у право на повагу до приватного життя (див. п.п. 43-48 рішення Суду у справі «Ozpinar проти Туреччини» від 19 жовтня 2010 року (справа № 20999/04)).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини втручання вважатиметься «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення законної мети, якщо воно відповідає «нагальній суспільній необхідності», та, зокрема, якщо воно є пропорційним переслідуваній законній меті. Хоча саме національні органи влади здійснюють початкову оцінку необхідності втручання, остаточна оцінка щодо відповідності та достатності наведених підстав для втручання, залишається предметом вивчення Суду на відповідність вимогам Конвенції (див., наприклад, рішення у справі «Чепмен проти Сполученого Королівства» [ВП] (Chapman v. the United Kingdom) [GC], заява № 27238/95, пункт 90, 2001).

Оскільки ОСОБА_1 неуспішно пройшов повторне тестування у зв`язку із чим не виконав завдання № 2 Переліку завдань, які визначені ОСОБА_1 на строк випробування на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці, тому рішення Одеської митниці на підставі ч.6 ст.35, п.4 ч.1 ст.83, п.2 ч.1 ст.87, ч.1 ст.88-1 Закону України «Про державну службу» про припинення державної служби ОСОБА_1 на посаді та його звільнення із займаної посади у зв`язку з встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування, а також розірвання контракту про проходження державної служби від 05.07.2021 року № 523, є повністю обґрунтованим та законним.

Суд зазначає, що розірвання трудового договору з працівником під час терміну випробування не можна визнати таким, що провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, оскільки працівник при прийнятті на роботу, даючи згоду на випробування, фактично дає згоду і на можливість розірвання з ним трудового договору, якщо протягом строку випробування буде встановлено невідповідність його роботі, на яку його прийнято.

При цьому, доводи позивача про те, що проведене з ним 22.09.2021 тестування не є повторним через укладення контракту 05.07.2021 (тобто після первинного тестування 27.04.2021) не заслуговують на увагу, оскільки умовою для прийняття позивача на службу за контрактом з випробуванням й було саме успішне проходження повторного тестування, так як первинне було неуспішним. Саме це й було визначено серед завдань на строк випробування при призначенні позивача на посаду, що ним в кінцевому результаті виконано не було.

Конституційний Суд України у Рішенні від 08 липня 2003 року № 15-рп/2003 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про проведення атестації державних службовців» (справа про атестацію державних службовців) зазначив, що атестація є одним із способів перевірки та оцінки кваліфікації працівника, його знань і навичок. Вона передбачена частиною шостою статті 96 Кодексу законів про працю України, положення якого поширюються і на державних службовців з урахуванням особливостей, установлених Законом України «Про державну службу». Згідно із цією нормою атестацію можуть проводити власник або уповноважений ним орган. Такими органами відповідно до законодавства України є, зокрема, всі органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

За таких обставин, оскаржуваний наказ Одеської митниці № 564-о від 22.12.21 про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади прийнятий відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, в зв`язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги щодо його скасування не належать до задоволення.

Оскільки позивача було правомірно звільнено, тому відсутні підстави для поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

В той же час, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі Голдер проти Сполученого Королівства, згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської митниці Державної митної служби (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21а; ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02.03.23.

Суддя І.В. Завальнюк