Справа № 120/6467/22
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 лютого 2023 р. Справа № 120/6467/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 звернувся його представник до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що 15 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за Списком № 2.

Подана позивачем заява та долучені до неї документи були скеровані на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі Комісія).

Рішенням Комісії від 21 липня 2022 року № 6 підтверджено період роботи позивача з 06 липня 1987 року по 21 листопада 1990 року як такий, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте, як зазначає представник позивача, таким рішенням відмовлено в підтвердженні періодів роботи позивача з 26 липня 1984 року по 12 квітня 1985 року, з 10 жовтня 1994 року по 30 жовтня 1996 року, з 01 грудня 1996 року по 06 квітня 1998 року, оскільки в первинних архівних документах, зокрема в довідці про заробітну плату від 29 листопада 2021 року, вказані професії, що не відповідають чинним на період роботи Спискам.

Окрім того, цим рішенням відмовлено у підтвердженні періоду роботи позивача з 08 квітня 1998 року по 07 грудня 1999 року, оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць.

Період з 31 жовтня 1996 року по 30 листопада 1996 року не підтверджено з огляду на те, що у цей період позивачеві надавалась відпустка без збереження заробітної плати.

Представник позивача вважає таке рішення Комісії протиправним, тому й звернувся до суду з цим позовом із вимогами визнати протиправним та скасувати рішення Комісії від 21 липня 2022 року № 6 та зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01 вересня 1983 року по 19 липня 1984 року, період проходження військової служби з 16 квітня 1985 року по 13 травня 1987 року, а також періоди роботи з 26 листопада 1990 року по 22 серпня 1994 року, з 26 липня 1984 року по 12 квітня 1985 року, з 10 жовтня 1994 року по 30 жовтня 1996 року, з 01 грудня 1996 року по 06 квітня 1998 року, з 31 жовтня 1996 року по 30 листопада 1996 року, з 08 квітня 1998 року по 07 грудня 1999 року.

Ухвалою від 22 серпня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

06 вересня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2.

Відповідно до записів в трудовій-книжці ОСОБА_1 з 26 липня 1984 року по 12 квітня 1985 року працював електрогазозварником у Вінницькому управлінні механізації шляхового будівництва № 6 тресту «Вінницяшляхбуд», яке внаслідок послідовної реорганізації перетворено в ПАТ «Південьзахідшляхбуд»; з 06 липня 1987 року по 21 листопада 1990 року працював електрозварником у Липовецькому елеваторі, який внаслідок послідовної реорганізації перетворено у ВАТ «Липовецький комбінат хлібопродуктів» (вказаний період роботи підтверджується архівною довідкою від 01 грудня 2021 року № 1051/01-17); з 10 жовтня 1994 року по 06 квітня 1998 року працював електрогазозварником у Вінницькому управлінні земляних робіт ВАТ «Південьзахідшляхбуд», яке внаслідок послідовної реорганізації перетворено у ПАТ «Південьзахідшляхбуд» (вказаний період роботи підтверджується архівною довідкою від 29 листопада 2021 року № 1-24-144929, 144931, 144932/24-30); з 08 липня 1998 року по 07 грудня 1999 року працював газоелектрозварником у Липовецькому елеваторі, який внаслідок послідовної реорганізації перетворено у ВАТ «Липовецький комбінат хлібопродуктів» (вказаний період роботи підтверджується архівною довідкою від 01 грудня 2021 року № 1053/01-17).

Як зазначає представник відповідача далі, керуючись вимогами Порядку застосування списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком па пільгових умовах затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, Комісією прийнято рішення підтвердити ОСОБА_1 період роботи з 06 липня 1987 року по 21 листопада 1990 року як такий, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В той же час позивачу відмовлено в підтвердженні періодів роботи з 26 липня 1984 року по 12 квітня 1985 року, з 10 жовтня 1994 року по 30 жовтня 1996 року, з 01 грудня 1995 року по 06 квітня 1998 року як таких, що дають право па пенсію на пільгових умовах, оскільки в первинних архівних документах, зокрема в довідці про заробітну плату від 29 листопада 2021 року, вказані професії, що не відповідають чинним на період роботи Спискам. Також відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 08 квітня 1998 року по 07 грудня 1999 року як такого, що дає право па пенсію на пільгових умовах, оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць, а період з 31 жовтня 1996 року по 30 листопада 1996 року не підтверджено, оскільки позивачеві надавалась відпустка без збереження заробітної плати. За наведених обставин представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як свідчать записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , трудова діяльність ОСОБА_1 полягала у виконані ним таких робіт:

- з 26 липня 1984 року по 12 квітня 1985 року він працював електрогазозварником у Вінницькому управлінні механізації шляхового будівництва № 6 тресту «Вінницяшляхбуд»;

- з 06 липня 1987 року по 21 листопада 1990 року електрозварником у Липовецькому елеваторі;

- з 26 листопада 1990 року по 22 серпня 1994 року електрогазозварником 4 розряду у відділенні «Укрхліббуд» Одеського СМБУ;

- з 10 жовтня 1994 року по 06 квітня 1998 року електрогазозварником у Вінницькому управлінні земляних робіт ВАТ «Південьзахідшляхбуд»;

- з 08 липня 1998 року по 08 грудня 1999 року працював газоелектрозварником у Липовецькому елеваторі.

15 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про підтвердження стажу роботи, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На засіданні Комісії з питань підтвердження пільгового трудового стажу, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, 21 липня 2022 року розглянуто заяву ОСОБА_1 від 15 червня 2022 року та долучені до неї документи, а саме: трудову книжку; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; архівні довідки від 29 листопада 2021 року № І-24-144929, 144930, 144931, 144932/24-30; від 01 грудня 2021 року № 1050-1054/01-17; від 18 лютого 2022 року № І/24/7947/24-30; наказ від 14 вересня 1995 року № 80, а також відомості персоніфікованого обліку.

За результатами розгляду поданих заявником документів рішенням Комісії від 21 липня 2022 року № 6 ОСОБА_1 підтверджено період роботи з 06 липня 1987 року по 21 листопада 1990 року як такий, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Цим же рішенням позивачу відмовлено в підтвердженні періодів роботи з 26 липня 1984 року по 12 квітня 1985 року, з 10 жовтня 1994 року по 30 жовтня 1996 року, з 01 грудня 1996 року по 06 квітня 1998 року як таких, що дають право на пенсію на пільгових умовах, оскільки в первинних архівних довідках, зокрема в довідці про заробітну плату від 29 листопада 2021 року № І-24-144929, 144930, 144931, 144932/24-30, вказані професії, які не відповідають чинним на період роботи позивача Спискам.

Також відмовлено у підтвердженні періоду роботи з 08 квітня 1998 року по 07 грудня 1999 року з огляду на те, що відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць, а період з 31 жовтня 1996 року по 30 листопада 1996 року не підтверджено, оскільки в цей період ОСОБА_1 надавалась відпустка без збереження заробітної плати.

Надаючи правову оцінку рішенню Комісії, що оскаржується, суд зважає на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статі 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відтак право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, мають чоловіки після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок № 637), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На реалізацію пункту 20 Порядку № 637 постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії (надалі - Порядок № 18-1).

Пунктом 1 Порядку № 18-1 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, зокрема й для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Дія Порядку № 18-1 поширюється на осіб, які працювали: на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років; у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи.

Відповідно до Порядку № 18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи (пункт 6 Порядку № 18-1).

Із заявою про підтвердження стажу роботи заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу (пункт 11 Порядку № 18-1).

Згідно з пунктом 10 Порядку № 18-1 рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою Комісії або його заступником та набуває чинності з дня його прийняття.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 18-1 рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Відтак зі змісту наведених положень Порядку № 18-1 слідує, що такий застосовується щодо підтвердження періодів роботи, які зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, зокрема й у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника. При цьому для підтвердження стажу роботи заявник (уповноважений представник) подає до територіального органу Пенсійного фонду України відповідну заяву, за результатами розгляду якої комісією, що діє при органі Пенсійного фонду, приймається рішення про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

На реалізацію вказаних вимог Порядку № 18-1 Комісія, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, розглянула подану ОСОБА_1 заяву про підтвердження стажу роботи, за результатами розгляду якої прийняла рішення № 6 від 21 липня 2022 року.

Таким рішенням відмовлено заявнику в підтвердженні періодів роботи з 26 липня 1984 року по 12 квітня 1985 року, з 10 жовтня 1994 року по 30 жовтня 1996 року, з 01 грудня 1996 року по 06 квітня 1998 року як таких, що дають право на пенсію на пільгових умовах, оскільки в первинних архівних довідках, зокрема в довідці про заробітну плату від 29 листопада 2021 року, № І-24-144929, 144930, 144931, 144932/24-30 вказані професії, які не відповідають чинним на період роботи позивача Спискам; також відмовлено у підтвердженні періоду роботи з 08 квітня 1998 року по 07 грудня 1999 року з огляду на те, що відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць; а період з 31 жовтня 1996 року по 30 листопада 1996 року не підтверджено, оскільки ОСОБА_1 надавалась відпустка без збереження заробітної плати.

Визначаючись із тим, чи правомірно Комісія не підтвердила періоди роботи позивача з 26 липня 1984 року по 12 квітня 1985 року, з 10 жовтня 1994 року по 30 жовтня 1996 року та з 01 грудня 1996 року по 06 квітня 1998 року як таких, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд враховує таке.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Так, у розділі ХХХІІ Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, згадується про «газозварників» та «електрозварників».

У Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, в розділі ХХХІІІ «Загальні професії» було передбачено роботу «газозварників» та «електрогазозварників».

Як слідує із трудової книжки серії НОМЕР_1 , з 26 липня 1984 року по 12 квітня 1985 року, з 10 жовтня 1994 року по 30 жовтня 1996 року та з 01 грудня 1996 року по 06 квітня 1998 року позивач працював електрозварником та електрогазозварником.

Відтак, на переконання суду, професія ОСОБА_1 відповідала чинним на момент його роботи спискам, а тому такі періоди роботи належить зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З приводу посилань відповідача як на підставу для відмови у підтвердженні періоду роботи з 08 квітня 1998 року по 07 грудня 1999 року на відсутність даних щодо проведення та результатів проведення атестації робочих місць, то суд зазначає, що особи, які зайняті на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, оскільки на працівника, зайнятого на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Відтак непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19 лютого 2020 року.

Таким чином, відповідачем безпідставно відмовлено позивачеві у підтвердженні періоду його роботи 08 квітня 1998 року по 07 грудня 1999 року, як такого, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

За наведених вище обставин рішення Комісії, що діє Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, від 21 липня 2022 року № 6 належить скасувати в частині непідтвердження періодів роботи з 26 липня 1984 року по 12 квітня 1984 року, з 10 жовтня 1994 року по 30 жовтня 1996 року, з 01 грудня 1996 року по 06 квітня 1998 року, а також з 08 квітня 1998 року по 07 грудня 1999 року як таких, що дають право на пільгове призначення пенсії.

Щодо відмови пенсійного органу в підтвердженні періоду роботи з 31 жовтня 1996 року по 30 листопада 1996 року у зв`язку із тим, що позивачу в цей період надавалася відпустка без збереження заробітної плати, то варто врахувати наступне.

За статтею 84 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на момент роботи позивача у цей період) за сімейними обставинами та з інших поважних причин працівників, за його заявою, може бути надана власником або уповноваженим ним органом короткочасна відпустка без збереження заробітної плати. В необхідних випадках за згодою сторін ця відпустка може бути відпрацьована працівником у наступний період, виходячи з умов і можливостей виробництва.

Згідно з частинами 1, 2 статті 26 Закону України "Про відпустки" за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік. У порядку, визначеному колективним договором, власник або уповноважений ним орган у разі простою підприємства з не залежних від працівників причин може надавати відпустку без збереження заробітної плати або з частковим її збереженням.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року вих. № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

Верховний Суд у постанові від 19 березня 2019 року у справі № 295/8979/16-а та в постанові від 26 березня 2020 року у справі № 423/2860/16-а зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

Архівною довідкою від 18 лютого 2022 року вих. № І/24/7947/24-30, що видана архівним відділом Вінницької міської ради, підтверджується той факт, що наказом начальника відкритого акціонерного товариства «Південьзахідшляхбуд» від 01 листопада 1996 року № 104 ОСОБА_1 надано безоплатну відпустку з 31 жовтня 1996 року по 30 листопада 1996 року.

Іншою архівною довідкою від 29 листопада 2021 року № І-24-144929/24-30, І-24-144931/24-30; І-24-144932/24-30 підтверджується те, що у листопаді 1996 року ОСОБА_1 заробітної плати не отримував.

Відтак наведені докази свідчать про те, що ОСОБА_1 в період з 31 жовтня 1996 року по 30 листопада 1996 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати.

При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували те, що період перебування позивача в безоплатній відпустці якимось чином пов`язано з виробничою необхідністю, а тому вимога про підтвердження цього періоду роботи як такого, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, задоволенню не підлягає.

Щодо вимог про зарахування відповідачем періодів навчання з 01 вересня 1983 року по 19 липня 1984 року у Вороновицькому училищі, періоду проходження військової служби з 16 квітня 1985 року по 13 травня 1987 року, а також періоду роботи з 26 листопада 1990 року по 22 серпня 1994 року у відділенні «Укрхліббуд» Одеського СБМУ, то тут слід зазначити наступне.

Як слідує із рішення, що оскаржується, у ньому відсутні посилання на непідтвердження таких періодів, що свідчить про відсутність спору в цій частині.

При цьому із поданої позивачем заяви про підтвердження стажу роботи від 15 червня 2022 року та з рішення Комісії слідує, що позивачем не долучалися до заяви ані копія диплому про навчання, ані копія військового квитка, на підставі яких можливо було б зробити висновки про підтвердження чи непідтвердження таких періодів.

Відтак Комісія не розглядала питання щодо підтвердження періодів навчання та проходження військової служби як таких, що дають прав на призначення позивачеві пенсії на пільгових умовах.

Більше того, з огляду на приписи пункту 1 Порядку № 18-1 підстав для розгляду питання щодо підтвердження таких періодів у Комісії не було.

За таких обставин суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його навчання з 01 вересня 1983 року по 19 липня 1984 року, проходження військової служби з 16 квітня 1985 року по 13 травня 1987 року.

В той же час, підтвердження чи непідтвердження відповідних періодів роботи заявника як таких, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення належить до виключної компетенції Комісії.

Суд не може перебирати на себе функції органу Пенсійного фонду і вирішувати питання про підтвердження відповідних періодів роботи заявника, які не були предметом дослідження Комісії, що діє при Головному управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

У цьому контексті варто згадати про завдання адміністративного судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача періоди його навчання, проходження військової служби, а також період роботи з 26 листопада 1990 року по 22 серпня 1994 року задоволенню не підлягають з огляду на їх передчасність.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд доходить висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривень, що підтверджується квитанцією від 11 серпня 2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривень, а тому на користь позивача слід стягнути 496,20 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 992,40 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, № 6 від 21 липня 2022 року в частині непідтвердження періоди роботи ОСОБА_1 з 26 липня 1984 року по 12 квітня 1985 року, з 10 жовтня 1994 року по 30 жовтня 1996 року, з 01 грудня 1996 року по 06 квітня 1998 року та з 08 квітня 1998 року по 07 грудня 1999 року як таких, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області підтвердити періоди роботи ОСОБА_1 з 26 липня 1984 року по 12 квітня 1985 року, з 10 жовтня 1994 року по 30 жовтня 1996 року, з 01 грудня 1996 року по 06 квітня 1998 року та з 08 квітня 1998 року по 07 грудня 1999 року як таких, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Рішення суду в повному обсязі складено 28.02.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович