Справа № 620/3846/22
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3846/22 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 26.05.2022 № 233 о/с про призначення в порядку переведення підполковника поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУ НП в Чернігівській області на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності № 1 Прилуцького районного відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області;

- поновити його на посаді інспектора взводу № 2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУ НП в Чернігівській області з 31.05.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підстав для переміщення його на іншу посаду не було і відповідач жодним чином не мотивував свого рішення. Так, спірний наказ прийнятий без будь-якого висновку про необхідність переміщення, згоду на переведення в інший підрозділ Національної поліції позивач не давав. Позивач зазначає, що в порушення вимог Закону України «Про Національну поліцію», оскаржуваним наказом його фактично переведено не на рівнозначну посаду та з іншою групою оплати праці.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 р. адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 26.05.2022 № 233 о/с «По особовому складу» в частині призначення ОСОБА_1 на посаду дільничного офіцера сектору превенції відділу поліцейської діяльності № 1 Прилуцького районного відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області.

Поновлено ОСОБА_1 з 31 травня 2022 року на посаді інспектора взводу № 2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУ НП в Чернігівській області.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на неповне (неправильне) з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.03.2023.

У судове засідання сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату та час апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 до 30.05.2022 проходив службу на посаді інспектора взводу № 2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУ НП.

Наказом ГУНП в Чернігівській області від 26.05.2022 № 233 о/с, на підставі рапорту ОСОБА_2 від 26.05.2022, подання ГУНП в Чернігівській області про призначення на посаду ОСОБА_1 від 26.05.2022, позивача призначено дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП, звільнивши його із займаної посади інспектора взводу (а.с. 10).

Вважаючи вказаний наказ протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що посадові (функціональні) обов`язки інспектора взводу РПСПОП «Чернігів» відрізняються від обов`язків дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності районного відділу, у зв`язку із специфікою проходження служби в підрозділі поліції особливого призначення. Відповідачем не доведено неможливість переведення на вакантні посади поліцейських із інших секторів превенції ГУНП в Чернігівській області, які виконують аналогічні посадові обов`язки. Крім того, відповідно до довідки від 15.08.2022 № 1784/124/20/01-2022, взвод № 2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУПН в Чернігівській області також був недоукомплектований. Станом на 26.05.2022, вакантними були 3 посади (1 - середнього складу поліції (інспектор) та 2 - молодшого складу (поліцейський)) (а.с. 61). ГУНП в Чернігівській області належними та допустимими доказами не доведено доцільність переведення позивача на іншу посаду та іншу місцевість в інтересах служби. Крім того, доводи відповідача про рівнозначність посад спростовуються матеріалами справи, оскільки при однаковому розмірі посадового окладу та граничних спеціальних званнях поліції, фактично позивач має виконувати зовсім інші функціональні обов`язки.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, переведення поліцейського на іншу посаду в інтересах служби є правом керівника органу Національної поліції і відповідно до чинної редакції Закону України «Про Національну поліцію» та не потребує згоди поліцейського на таке переведення. Необхідність переведення позивача була обумовлена необхідністю належного виконання завдань підрозділом сектору превенції ВПД № 1 Прилуцького РВП ГУ НП, штат якого мав некомплект, тому сектор не мав фізичної змоги виконувати повноцінно та в повному об`ємі завдання, які покладені на поліцію. Займана ОСОБА_1 посада та посада, на яку його було призначено, є рівнозначними.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовані Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до норм частини першої статті 17 Закону № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону № 580-VIII).

Згідно із частиною третьою статті 59 Закону № 580-VIII, рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (частина четверта статті 59 Закону №580-VIII).

Відповідно до норм частини першої статті 60 Закону № 580-VIII, відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Згідно із положеннями пункту 2 частини першої статті 65 Закону № 580-VIII, переміщення поліцейських здійснюється: на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.

Частиною другою статті 65 Закону № 580-VIII, передбачено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліцій нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Відповідно до змісту частини сьомої статті 65 Закону № 580-VIII, переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Згідно з приписами частини восьмої статті 65 Закону № 580-VIII, переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (частина дев`ята статті 65 Закону № 580-VIII).

Відповідно до приписів статті 59 Закону України «Про Національну поліцію», з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року №1235, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 року за № 1668/29798, затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок № 1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі - Перелік).

Відповідно до розділу ІІ Порядку № 1235, підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, як переміщення по службі.

За змістом пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 1235, підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року № 1235 (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 1235).

Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Закон № 580-VIII, є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі мають пріоритет застосування норми спеціального законодавства.

Слід наголосити на тому, що на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України, згода поліцейського на переміщення на іншу посаду, є необов`язковою за умови, якщо це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

У поданому відзиві ГУПН в Чернігівській області зазначило, що переведення позивача на іншу посаду було обумовлено інтересами служби. 26.05.2022 заступником начальника ГУНП в Чернігівській області на ім`я начальника Управління було подано рапорт про призначення підполковника поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 2 роти патрульної поліції особливого призначення «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності № 1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області у зв`язку із службовою необхідністю, з метою покращення стану службової діяльності, належної організації роботи сектору превенції відділу поліцейської діяльності № 1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області (а.с. 31).

Також, 26.05.2022 заступником начальника ГУНП в Чернігівській області сформовано подання про призначення підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності № 1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, враховуючи його позитивну характеристику та значний досвід службової діяльності (а.с. 30).

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що оскаржуваним у даній справі наказом позивача було звільнено з посади інспектора взводу № 2 роти патрульної поліції особливого призначення «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області та призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.

Суд першої інстанції правильно виснував та зазначив про те, що для цілей застосування статті 65 Закону № 580-VIII, поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби, при цьому, переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно мати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби.

За визначенням, неведеним у пункті 6 частини першої статті 2 Закону № 889-VIII, рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно до норм частин першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У контексті зазначеного слідує, що рівнозначність посади поліцейського включає в себе декілька факторів: спеціальне звання, підкатегорії посад з урахуванням рівнів державних органів, грошове забезпечення, а також функціональні обов`язки.

Суд першої інстанції врахував, що посада інспектора взводу № 2 роти патрульної поліції особливого призначення «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області та посада дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності № 1 Прилуцького районного відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області хоч і мають граничне спеціальне звання «старший лейтенант поліції», однак, суд вважав, що такі посади належать до посад державних органів різних рівнів, визначених у частині першій статті 51 Закону № 889-VIII, зокрема, юрисдикція сектору превенції відділу поліцейської діяльності № 1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області поширюється на Прилуцький район, а орган поліції, у якому працював позивач, поширює свою юрисдикцію на область.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виснував, що основні завдання та повноваження підрозділів поліції особливого призначення визначені Положенням про підрозділи поліції особливого призначення, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.12.2017 № 987, але прийшов до помилкового висновку щодо більшого обсягу повноважень та завдань, більш розширеною юрисдикцією у поліцейських патрульної служби спеціального призначення ніж у дільничних офіцерів поліції.

Так, основні завдання та повноваження поліцейських визначені нормами ст. 2, 18, 23, 24 Закону України «Про Національну поліцію».

З врахуванням особливостей, покладених на поліцію завдань та, відповідно до норм ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію», діяльність окремих підрозділів з огляду на специфіку несення служби додатково врегульовано окремими нормативними актами МВС України.

Службова діяльність служби дільничних офіцерів поліції нормами Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2017 № 650. Норми Розділу II вказаного наказу визначають завдання та повноваження ДОП, які загалом не відрізняються від завдань та повноважень поліцейських підрозділів особливого призначення.

У свою чергу, норми наказів МВС України від 04.12.2017 № 987 та від 28.07.2017 № 650 не містять положень щодо обмеження юрисдикції поліцейських в залежності від належності до певного підрозділу. Юрисдикція повноважень поліції, яка визначена ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поширюється на всю територію України та не обмежується виключно окремою територією обслуговування (адміністративна будівля, вулиця, селище, місто, область., тощо).

Наведене спростовує висновки суду першої інстанції в частині визначення різної юрисдикції повноважень поліцейських в залежності від посади та підрозділу, в якому проходить службу поліцейський.

Щодо висновку суду першої інстанції в частині нерівнозначності посад дільничного офіцера поліції сектору превенції ВПД № 1 Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області та інспектора взводу № 2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУ НП в Чернігівській області, то вказаний висновок суду першої інстанції не узгоджується з ч. 2 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», яка визначає, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції. На переконання колегії суддів, посада «інспектора взводу № 2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУ НП в Чернігівській області», є рівнозначною посаді «дільничного офіцера поліції сектору превенції ВПД № 1 Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області», що підтверджується довідкою УКЗ ГУ НП в Чернігівській області від 29.06.2022 року, що повністю відповідає приписам ч. 2 ст. 65 Закону, а граничні спеціальні звання за посадою, яку обіймав позивач до та після переведення є однаковими, а посади рівнозначними, що передбачено в розділі IV Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань, затвердженого наказом НПУ від 04.12.2015 № 142.

Щодо висновку суду про доцільність переведення позивача посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції ВПД № 1 Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області, колегія суддів вважає, що вказаний висновок є помилковим, з огляду на таке.

Так, підставою для видання наказу ГУ НП в Чернігівській області від 26.05.2022 року № 233 о/с, яким позивача було призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції ВПД № 1 Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області, звільнивши його з посади інспектора взводу № 2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУ НП в Чернігівській області, стало подання ГУ НП про призначення на посаду ОСОБА_1 від 26. 05.2022 року та рапорт ОСОБА_3 від 26.05.2022 року.

Як вбачається з змісту подання ГУ НП та рапорту ОСОБА_3 від 26.05.2022, необхідність переведення позивача була обумовлена необхідністю належного виконання завдань підрозділом сектору превенції ВПД № 1 Прилуцького РВП ГУ НП, штат якого мав значний некомплект і, відповідно, сектор не мав фізичної змоги виконувати повноцінно та в повному об`ємі завдання, які покладені на поліцію (під час воєнного стану).

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що інтереси служби потребували заміщення посади дільничного офіцера поліції сектору превенції ВПД № 1 Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області, що з огляду на особу позивача, позитивну характеристику та довіру керівництва ГУ НП області, могло і повинно було здійснено саме позивачем, з огляду на що, висновок суду першої інстанції про відсутність належних об`єктивних підстав для переведення позивача на іншу рівнозначну посаду у ВПД № 1 Прилуцького РВП ГУ НП області є помилковим.

Судом першої інстанції не було враховано, що ст. 65 Закону України Про Національну поліцію», у редакції, яка діє тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, передбачено право керівників на переміщення поліцейського на рівнозначну посаду в поліції відповідними керівниками з урахуванням інтересів служби. Спеціальна норма законодавства не вимагає погодження керівництвом переміщення із самим поліцейським, попереднього отримання від нього згоди з цих питань тощо. Натомість, Закон України «Про Національну поліцію» уповноважує керівництво за власною ініціативою порушувати відповідне питання щодо переміщення поліцейського, реалізуючи дискреційні повноваження з питань переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в умах правового режиму воєнного стану.

Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2123ІХ.

Відповідно до зазначеного Закону, розділом І внесено зміни до Закону України "Про Національну поліцію". Зокрема, у п. п. 18 п. 1 розділу І Закону від 15.03.2022 № 2123ІХ, частину восьму було доповнено абзацом другим такого змісту: «Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади".

Саме з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану було встановлено для поліцейських обов`язок проходження служби там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника поліції, в результаті і виникає у керівника ГУ НП необхідність у негайному відновленні та підтриманні функціонування органів поліції (зокрема - у територіальному підрозділі, куди було призначено позивача) для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Обов`язок належної організації роботи ГУ НП в Чернігівській області області покладено на начальника ГУ НП в Чернігівській області, який на підставі подання ГУ НП про призначення на посаду ОСОБА_1 від 26.05.2022 року та рапорту заступника начальника ГУ НП полковника поліції Лося Д.І. від 26.05.2022 року, а також враховуючи те, що в ВПД № 1 Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області, є значний некомплект працівників, в т.ч. і в секторі превентивної діяльності, призначив позивача на рівнозначну посаду спірним наказом.

Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що оскаржуваний наказ відповідача по-перше, відповідає нормам чинного законодавства, зокрема, і особливостям проходження служби в поліції під час воєнного стану, по-друге, переміщення позивача відбулось через позитивну характеристику та значний досвід службової діяльності, для більш ефективної роботи та виходячи з інтересів служби. З врахуванням введеного в Україні воєнного стану, в результаті чого виникає необхідність у негайному відновленні та підтриманні функціонування органів та підрозділів Національної поліції України для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, саме необхідністю заміщення вакантної посади з метою належної організації діяльності, враховуючи позитивні характеристики позивача, інтереси служби дійсно потребували заміщення посади, що спростовує доводи позивача про відсутність об`єктивних та правових підстав переміщення позивача на іншу посаду.

Тож, наведені вище обставини та приписи нормативно-правових актів, на переконання колегії суддів, у сукупності свідчать про відповідність оскаржуваного наказу вимогам чинного законодавства та спростовують висновки суду першої інстанції, за результатами розгляду даної справи по суті, та які стали підставою для ухвалення рішення з неповним з`ясуванням обставин справи, та без врахування особливостей проходження служби в поліції під час воєнного стану в державі та на окремо визначених територіях, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, за наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що стороною відповідача було доведено обґрунтованість і законність оскаржуваного наказу про призначення в порядку переведення позивача на іншу посаду, тож, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги третьої особи є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко