Справа № 320/10527/22
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року м. Київ № 320/10527/22

Київський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Панової Г.В. при секретарі судового засідання Полуботкіна О.Ю.,

за участю представників сторін:

позивача Данилейко Д.В.,

представника позивача - Гладченко А.В.,

від відповідача не зявились,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 16 грудня 2021 року № 2560-24 позачергової - VIII «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в с. Погреби»;

- зобов`язати Зазимську сільську раду Броварського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 2494,96 кв.м в с. Погреби Броварського району Київської області.

Обґрунтовуючи позов позивач зазначив, що він звернувся до Зазимської сільської ради з клопотанням про надання у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 2494.96 кв.м, яка знаходиться у віданні Зазимської територіальної громади Броварського району Київської області поряд із земельною ділянкою кадастровий номер :01:012:0005. Водночас спірним рішенням йому було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. На думку позивача спірне рішення не є належним чином мотивованим оскільки не містить правового регулювання та положень законів, що слугували підставою для відмови у наданні позивачу у власність земельної дідянки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання. Також суд витребував від відповідача докази по справі.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 суд відклав підготовче засідання у справі на 16.01.2023.

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Зазначив, що спірне рішення винесено за результатами розгляду клопотання про надання у власність земельної ділянки від 30.11.2021 року, в якому заявник (позивач у справі) просить затвердити проект землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Зазимської територіальної громади Броварського району Київської області площею 2494,69 м2, який знаходиться біля земельної ділянки кадастровий номер якої 322128641:01:012:0005, позначена та заштрихована, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідач зауважив, що відповідно до змісту клопотання позивачем не додано до матеріалів заяви проект землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Зазимської територіальної громади Броварського району Київської області площею 2494,69 м2, який знаходиться біля земельної ділянки кадастровий номер якої 322128641:01:012:0005, позначена та заштрихована, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Таким чином, задовольнити вказану заяву у відповідача не було підстав.

Додатково відповідач вказав, що за змістом клопотання вбачається, що гр. ОСОБА_1 веде розмову про передачу йому у власність земельної ділянки відповідно до поданих графічних матеріалів, відтак подаючи відповідну заяву, гр. ОСОБА_1 не дотримався вимог законодавства та не вказав про передачу йому у власність якої саме земельної ділянки - цільове призначення. Однак, постійно діюча комісія з земельних питань розглянула клопотання громадянина та оцінила його відповідно до приписів ст. 118 Земельного кодексу України.

Позивач не погоджуючись з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що у відзиві відповідач посилається на те, що в клопотанні позивача не зазначено цільове призначення бажаної земельної ділянки, однак в той же час у відзиві відповідач зазначає, що позивач просив надати вказану земельну ділянку для використання за цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», тобто з іншим цільовим призначенням ніж визначено генеральним планом, тобто всупереч встановленому цільовому характеру використання. Також відповідач зазначає, що земельна ділянка знаходиться в межах території земель рекреаційного призначення, отже розглядаючи клопотання позивача відповідачу було зрозуміло його зміст, та відносно якої земельної ділянки та з яким цільовим призначенням подається клопотання, про що зазначено і у першому абзаці клопотання.

Позивач наголошував, що за результатами розгляду його клопотання було винесено рішення з зазначенням сукупних мотивів відмови, однак в рішенні відповідача нічого не було зазначено щодо незрозумілості вимог клопотання, також відповідач не направляв позивачу пропозицію щодо усунення недоліків, який би міг бути правомірним способом поведінки органу який має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. До того ж рішення відповідача прийнято відносно розгляду декількох клопотань позивача, однак мотиви відмови відповідачем також викладені загально, що не дає можливості зрозуміти, що саме слугувало відмові при розгляді клопотання позивача відносно земельної ділянки орієнтовною площею 2494,96 кв.м.

З огляду на викладене позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 16.02.2023.

В судове засідання, призначене у справі на 16.02.2023 з`явилися позивач та уповноважений представник позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи у передбачений законодавством строк.

Присутній у судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник позивача зазначила, що позивачем було допущено описку у тексті клопотання про передачу у власність земельної ділянки, зокрема зазначено про затвердження проекту землеустрою, однак позивач звертався з метою отримання (відведення) безоплатно у власність земельної ділянки.

В судовому засіданні 16.02.2023 судом було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У подальшому, 17.02.2023 суду було передано клопотання Зазимської сільської ради Броварського району про відкладення розгляду справи. Однак враховуючи ту обставину, що вказане клопотання було зареєстроване та передане суду після ухвалення рішення у справі, останнє не вирішується судом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується відомостями паспорта громадянина України Серії НОМЕР_1 , виданого Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві 22.02.2001 року.

30.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до звернувся до Зазимської територіальної громади Броварського району Київської області з клопотанням про надання у власність земельної ділянки, у якому просив затвердити проект землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Зазимської територіальної громади Броварського району Київської області, в межах села Погреби, площею 2495,96 кв.м, який знаходиться біля земельної ділянки кадастровий номер якої :01:012:0005, позначена, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

До вказаного клопотання позивачем у додатках зазначено: копія паспорта заявника; копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків заявника, відповідь Гу Держгеокадастру у Київській області; копія Витягів з порталу Публічна кадастрова карта України з орієнтовним розташуванням земельних ділянок.

Згідно відомостей відбитку штемпелю на копії вказаного клопотання наявного у матеріалах справи, останнє було отримане та зареєстроване виконавчим комітетом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області 07.12.2021 вхідний номер 1407.

За результатами розгляду вказаного клопотання позивача Зазимською сільською радою Броварського району Київської області прийнято рішення від 16.12.2021 № 2560-24 позачергової-VІІІ «Про відмову у гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в с. Погреби» .

Відповідно до відомостей вказаного рішення, за результатами розгляду клопотання вх. № 1404, 1407,1408 від 07.12.2021 гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею: 2420,47 кв.м, 2494,96 кв.м. 2413,49 кв.м в с. Погреби Зазимської сільської ради та додані до нього матеріали, враховуючи рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, планування території, архітектури га містобудування від 09.12.2021, керуючись п.34ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про Державний земельний кадастр», ст. 50 Закону України «Про землеустрій», ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 118 Земельного кодексу України, Зазимська сільська рада вирішила відмовити гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Погреби Зазимської сільської ради, оскільки місце розташування зазначених в доданих до клопотання вх.№1404, 1407, 1408 графічних матеріалах земельних ділянок не відповідає вимогам Генерального плану с. Погреби, частково розташовані в охоронній зоні водойми, частково на землях рекреаційного призначення.

Не погоджуючись зі спірним рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями статті 5 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до статті 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 вказаної статті).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина 3 вказаної статті).

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (частина 4 вказаної статті).

У статті 121 Земельного кодексу України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Отже, громадянин України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в селах - не більше 0,25 гектара.

Згідно із частиною 6 статті 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України обумовлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно із частиною 9 статті 118 Земельного Кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Водночас, приписам частини десятої статті 118 Земельного кодексу обумовлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Пунктом 6 частини третьої статті 186 Земельного кодексу України обумовлено, що проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в такому порядку: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України обумовлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як було встановлено судом, 30.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до звернувся до Зазимської територіальної громади Броварського району Київської області з клопотанням про надання у власність земельної ділянки, у якому просив затвердити проект землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Зазимської територіальної громади Броварського району Київської області, в межах села Погреби, площею 2495,96 кв.м, який знаходиться біля земельної ділянки кадастровий номер якої :01:012:0005, позначена, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

В ході судового розгляду справи судом було досліджено зазначене клопотання позивача та встановлено що за своїм змістом воно стосувалося питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність про що свідчить прохальна частина вказаного клопотання.

Як було встановлено судом, за результатами розгляду вказаного клопотання позивача Зазимською сільською радою Броварського району Київської області прийнято рішення від 16.12.2021 № 2560-24 позачергової-VІІІ «Про відмову у гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в с. Погреби» .

Відповідно до відомостей вказаного рішення, за результатами розгляду клопотання вх. № 1404, 1407,1408 від 07.12.2021 гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею: 2420,47 кв.м, 2494,96 кв.м. 2413,49 кв.м в с. Погреби Зазимської сільської ради та додані до нього матеріали, враховуючи рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, планування території, архітектури га містобудування від 09.12.2021, керуючись п.34ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про Державний земельний кадастр», ст. 50 Закону України «Про землеустрій», ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 118 Земельного кодексу України, Зазимська сільська рада вирішила відмовити гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Погреби Зазимської сільської ради, оскільки місце розташування зазначених в доданих до клопотання вх.№1404, 1407, 1408 графічних матеріалах земельних ділянок не відповідає вимогам Генерального плану с. Погреби, частково розташовані в охоронній зоні водойми, частково на землях рекреаційного призначення.

З огляду на встановлені судом обставини, суд зазначає, що відповідачем було інтерпретоване клопотання ОСОБА_1 як клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яке за свою суттю таким не являється.

Так, всупереч приписам Земельного кодексу України відповідачем було розглянуто клопотання позивача як клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею: 2494,96 кв.м. в с. Погреби Зазимської сільської ради та досліджено його у відповідності статті 118 Земельного кодексу України на наявність чи відсутність підстав для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

При цьому, відповідач не надав правову оцінку наявності чи відсутності підстав для затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Зазимської територіальної громади Броварського району Київської області, в межах АДРЕСА_1 , площею 2495,96 кв.м, який знаходиться біля земельної ділянки кадастровий номер якої :01:012:0005, позначена, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), про що просив у клопотанні позивач.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Проте відповідачем не було доведено суду правомірності свого рішення від 16 грудня 2021 року № 2560-24 позачергової - VIII «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в с. Погреби» з урахуванням тієї обставини, що позивач просив у клопотання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відтак, відповідачем не було вирішено по суті заявленого клопотання позивача, оскільки вирішено питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яке не було ініційовано у вказаному зверненні позивачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування Рішення Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 16 грудня 2021 року № 2560-24 позачергової - VIII «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в с. Погреби».

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Зазимської сільської ради Броварського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 2494,96 кв.м в с. Погреби Броварського району Київської області, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, захист порушених прав позивача також потребує зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, що не є втручанням у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування.

Так, поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Враховуючи ту обставину, що відповідачем по суті не було розглянуто клопотання позивача про надання у власність земельної ділянки, у якому позивач просив затвердити проект землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Зазимської територіальної громади Броварського району Київської області, в межах села Погреби, площею 2495,96 кв.м, який знаходиться біля земельної ділянки кадастровий номер якої :01:012:0005, позначена, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по суті та не надано правову оцінку наявності підстав для його задоволення чи відмови що є дискреційними повноваженнями відповідача суд дійшов висновку що у задоволенні такої вимоги позивача слід відмовити.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, виходячи з викладеного суд дійшов висновку, що з метою належного захисту порушених прав позивача слід вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання про надання у власність земельної ділянки ОСОБА_1 від 30.11.2021.

Відповідно до частини шостої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду також зазначаються порядок і строк виконання судового рішення, надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Суд зазначає, що у зв`язку з розпочатою військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

У подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 №2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15.08.2022 №2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 № №757/2022, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Отже, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року № 389-VIII.

У свою чергу, відповідно до підпункту 5 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, як безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Суд вважає, що вказані обставини унеможливлюють виконання відповідачем рішення суду в частині повторного розгляду заяви позивача , а тому відповідно до ч.3 ст.378 КАС України наявні підстави для відстрочення виконання судового рішення в цій частині до припинення (скасування) в Україні воєнного стану.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконано та не доведено правомірність та законність своїх дій та рішення при розгляді клопотання позивача, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що під час звернення позивача сплатив судовий збір у розмірі 1984,80 грн, відтак враховуючи часткове задоволення позову суд дійшов висновку що на рахунок позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 16 грудня 2021 року № 2560-24 «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в с. Погреби».

Зобов`язати Зазимську сільську раду Броварського району Київської області повторно розглянути клопотання про надання у власність земельної ділянки ОСОБА_1 від 30.11.2021.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Зазимської сільської ради Броварського району Київської області (ідентифікаційний код 04363876; місцезнаходження: 07415, Київська область, с. Зазимя, вул. Широка, 6) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) сплачену суму судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Відстрочити виконання рішення суду у зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 27 лютого 2023 р.