Справа № 520/4270/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 березня 2023 р. № 520/4270/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною, оформлену листом від 23.01.2023 №70/21-Є-235, відмову Управління Служби безпеки України в Харківській області у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 17.01.2023 (вх. від 19.01.2023) про підготовку та надання довідок про розмір грошового забезпечення;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Харківській області підготувати та надати довідки за заявою ОСОБА_1 від 17.01.2023 (вх. від 19.01.2023) про розміри грошового забезпечення за посадою, з якої його звільнено.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року - 2684,00 грн.

Згідно з позовною заявою, позивач фактично оскаржує відмову у видачі чотирьох оновлених довідок про розмір її грошового забезпечення, визначеного станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та на 01.01.2023.

При цьому, не дивлячись на те, що відмова відповідача відображена в одному листі від 23.01.2023 №70/21-Є-235, фактично вона стосується відмови у вчиненні чотирьох окремих дій, які полягають в оформлені чотирьох різних довідок про розмір грошового забезпечення позивача, визначеного станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023.

Тобто позивач заявив 4 самостійні вимоги немайнового характеру (про визнання протиправними дій) та похідні від них вимоги про зобов`язання вчинити дії, а отже ставка судового збору за подання даного позову з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" становить 3435,52 грн.

В матеріалах справи докази сплати судового збору відсутні.

Також, згідно з частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження №К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18) та сформулювала новий правовий висновок, згідно з яким для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд наголосив, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Аналогічна правова позиція щодо шестимісячного строку звернення до адміністративного суду викладена у постанові Верховного Суду від 03.09.2021 у справі № 460/1904/19.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач у позовній заяві просить, серед іншого, зобов`язати підготувати та надати, зокрема, довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 для перерахунку основного розміру пенсії.

При цьому, підставами позову зазначає те, що вищезгадані довідки мають видаватись у зв`язку зі зміною грошового забезпечення згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704). Окрім того, посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.09.2022 у справі №500/1813/21.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо строку звернення до суду суд враховує, що в контексті спірних правовідносин у цій справі позивач покликається на наявність у неї права на перерахунок пенсії з 01 січня кожного року. При цьому, підстава для такого перерахунку не є індивідуальною лише для позивача, а є загальною для всіх пенсіонерів, на яких поширюються норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і виникає з моменту зміни грошового забезпечення.

Згідно з п.4 Постанови №704 грошове забезпечення військовослужбовців повинно змінюватись у січні відповідного календарного року, за умови зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, підставою для видачі відповідачем довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2020, 2021, 2022 років позивач вважає збільшення розміру грошового забезпечення військовослужбовцям у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, право позивача на отримання довідки щоразу виникає у зв`язку зі збільшенням розміру грошового забезпечення у січні відповідного року.

При цьому, отримання позивачем листа відповідача у відповідь на її заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Ба більше, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від неї самої, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач необґрунтовано, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена її власною пасивною поведінкою.

Натомість, обґрунтовуючи обов`язок відповідача видати спірні довідки, позивач вказує на те, що з 01.01.2020 не відповідають правовим актам вищої юридичної сили положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з цієї постановою, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку з невчиненням відповідачем дій з оформлення спірних довідок відповідно у 2020, 2021, 2022 роках.

Зокрема, у разі оформлення відповідачем спірних довідок станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та направлення їх до органу Пенсійного фонду для перерахунку пенсії позивача, позивач отримував би перераховану пенсію не пізніше березня 2020 року, березня 2021 року, березня 2022 року відповідно.

Отже, про невчинення відповідних дій позивач повинен був дізнатися відповідно у березні 2020 року, березні 2021 року, у березні 2022 року, не отримавши пенсії у збільшеному (перерахованому) розмірі. Шестимісячний строк звернення до суду тривав у такому разі по вересень 2020 року (щодо вимоги про видачу довідки станом на 01.01.2020), по вересень 2021 року (щодо вимоги про видачу довідки станом на 01.01.2021), по вересень 2022 року (щодо вимоги про видачу довідки станом на 01.01.2022).

Проте з цим позовом до суду позивач звернулась лише 27.02.2023, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду.

При цьому суд враховує визначене в законодавстві право позивача на перерахунок пенсії без обмеження строком, однак у даній справі спірним є не відмова пенсійного органу у перерахунку пенсії, а дії Управління Служби безпеки України в Харківській області підготувати та надати довідки, які полягають у відмові надіслати до пенсійного органу відповідні довідки для перерахунку пенсії.

Отже, позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду. До позовної заяви позивач заяву про поновлення такого строку не надав.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно надати до суду оригінал документу про сплату судового збору у розмірі 3435,52 грн за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA4020661; код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - "*;101; (код платника); судовий збір за позовом (ім`я/назва платника), Харківський окружний адміністративний суд"; заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до пункту частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 3435,52 грн; заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.А. Волошин