Справа № 240/23674/22
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

02 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/23674/22

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, стягнення коштів,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації по нарахуванню та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та стягнення недоотриманої суми.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

За результатами вивчення матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у цій справі, з огляду на наступне.

30 січня 2023 року Верховним Судом у справі № 580/4476/22 відкрито провадження за касаційною скаргою на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 січня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року у справі № 580/4476/22 за позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Предметом судового дослідження в рамках зазначеної справи виступають дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо проведення нарахування та виплатити позивачу щорічної разової грошової допомогу до 5 травня 2022 року у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 07 травня 2022 року №540.

Зі змісту названої ухвали убачається, що касаційне провадження відкрито у зв`язку з вмотивованим обґрунтуванням необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у справі №580/2869/22.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно розділу 4 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (зі змінами та доповненнями, внесеними Протоколами №11 та №14), справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю досліджувати змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Разом з тим, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Kraska v. Switzerland» від 19 квітня 1993 року, ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Виходячи з обставин цієї справи та справ №580/4475/22 і №580/2869/22, суд указує на подібність розглядуваних у них спорів, адже їх предметом є правомірність дій щодо обчислення та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тим часом, на момент постановлення цієї ухвали, суд касаційної інстанції в рамках розгляду справи №580/4476/22 розглядає питання про відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у справі №580/2869/22.

З огляду на викладене, суд уважає, що для виконання положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та постановлення рішення, яке забезпечить дотримання принципу верховенства права, закріпленого у статті 6 названого Кодексу, об`єктивно неможливо розглянути цю справу до вирішення Верховним Судом справи №580/4476/22.

Статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави зупинення провадження у справі.

Відповідно до пункту 5 частини 2 цієї правової норми суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Отже, відсутня норма, яка б урегульовувала порядок дій суду у випадку необхідності дотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та Конвенції пор захист прав людини і основоположних свобод, які наведені вище.

Проте, відповідно до положень частини 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність застосувати аналогію закону та зупинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додатково суд звертає увагу учасників справи про можливість звернення до суду з клопотанням про поновлення провадження у справі у разі незгоди з зупиненням провадження у справі або про усуненням обставин, що викликали таке зупинення.

Керуючись статтями 6, 7, 236, 243, 248, 250, 256, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Зупинити провадження у справі № 240/23674/22 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, стягнення коштів до набрання законної сили постановою Верховного Суду у справі №580/4476/22.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Суддя Т.О. Окис