Справа № 320/4572/23
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

01 березня 2023 року Київ № 320/4572/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» розміру його пенсії з 01.04.2019, виходячи з розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 640/2072/19, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 640/20387/21 перерахувати розмір пенсії з 01.04.2019, виходячи з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад 8740, 00 грн., оклад за військовим званням 1480, 00 грн., надбавка за вислугу років 5110, 00 грн., надбавка за особливості проходження служби 7665, 25 грн., преміювання 3496, 00 грн. та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Підставою звернення до суду із цим позовом позивач вказує не виконання відповідачем рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 640/2072/19 та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 640/20387/21.

До позовної заяви додано копії рішень Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 640/2072/19 та від 18.10.2021 у справі № 640/20387/21.

Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 640/2072/19, що набрало законної сили 20.09.2019, позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018, виходячи з 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» розмір пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії із врахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Крім того, відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 640/20387/21, що набрало законної сили 27.01.2022, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови здійснити з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки МВС України від 07.06.2021 № 592 про розмір грошового забезпечення станом на березень 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за посадою начальник науково-дослідного центру інституту пожежної безпеки МВС України.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.04.2019 перерахунок та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки МВС України від 07.06.2021 № 592 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на березень 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за посадою начальник науково-дослідного центру інституту пожежної безпеки МВС України з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, зазначених в довідці, а саме: посадовий оклад 8740, 00 грн., оклад за військовим званням 1480, 00 грн., надбавка за вислугу років 5110, 00 грн., надбавка за особливості проходження служби 7665, 25 грн., преміювання 3496, 00 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 681, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивач, обґрунтовуючи підстави звернення до суду у позові зазначає, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 640/2072/19 в частині перерахунку розміру його пенсії, виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення не виконується.

Із цих підстав позивач звертався до відповідача із заявою від 19.05.2022 (зареєстрована відповідачем за вх. № 9887/І-2600-22 від 20.05.2022) про виконання рішення суду від 18.10.2021 у справі № 640/20387/21, однак відповідачем було відмовлено у проведенні вказаного перерахунку, що підтверджено листом від 03.06.2022.

Крім того позивач звертався у грудні 2022 року до відповідача із заявою (зареєстрована за вх. № 29295/І-2600-22 від 15.12.2022) про перерахунок пенсії з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення на підставі рішення суду від 17.07.2019 у справі № 640/2072/19.

За результатами розгляду заяви отримав лист відповідача від 12.01.2023, яким, як він уважає, було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії.

Уважаючи відмову відповідача щодо перерахунку його пенсії всупереч рішенню суду з 70% на належні 90% відповідних сум грошового забезпечення та виплати понесених ним витрат по сплаті судового збору у розмірі 681, 00 грн. безпідставними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Суд констатує, що предметом цього адміністративного позову є незгода позивача з діями відповідача під час виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 640/2072/19 та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 640/20387/21 в частині не здійснення належного перерахунку та виплати пенсії.

Тобто оскаржувані дії відповідача щодо не належного проведення перерахунку та невиплати ОСОБА_1 спірної пенсійної виплати в належному розмірі пов`язані з невиконанням судових рішень в адміністративних справах № 640/2072/19 та № 640/20387/21.

Відтак, спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 640/2072/19, що набрало законної сили 20.09.2019 та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 640/20387/21, що набрало законної сили 27.01.2022.

Фактично при розгляді позову суд має дослідити і перевірити порядок виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 640/2072/19 та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 640/20387/21.

При цьому позивач у своїй позовній заяві та в своїх позовних вимогах безпосередньо зазначає, що передумовою виникнення цього спору є невиконання та неналежне виконання відповідачем рішень суду.

Отже позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до оскарження дій відповідача щодо невиконання вказаних рішень суду.

Оцінюючі доводи позивача, суд виходив із такого.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що зазначені норми процесуального закону мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17.

Із аналізу предмета спору у цій справі суд доходить висновку, що він фактично спрямований на виконання інших судових рішень, а саме рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 640/2072/19 та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 640/20387/21.

Суд зауважує, що саме невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 640/2072/19 та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 640/20387/21 зазначено позивачем в якості підстави цього позову, у зв`язку із чим такі твердження не можуть бути не взяті судом до уваги чи на власний розсуд розтлумачені як такі, що не пов`язані з виконанням цих судових рішень.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дії відповідача, вчинені або не вчинені на виконання рішень суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судових рішень.

Відтак спір у справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судових рішень.

За вказаних обставин, якщо позивач уважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаних судових рішень порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку із цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №522/10140/17.

Враховуючи наведене суд уважає, що у відкритті провадження слід відмовити на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 170, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 320/4572/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Шевченко А.В.