Справа № 640/21223/20
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

при секретарі Дмитренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 листопада 2022 року про накладення штрафу у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення з 01.01.2016 року ОСОБА_1 основного розміру пенсії під час перерахунку пенсії з 76% сум грошового забезпечення до 70% сум грошового забезпечення; визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо непроведення ОСОБА_1 з 01.01.2016 року перерахунку основного розміру пенсії, виходячи з 76% сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 з 01.01.2016 року перерахунок пенсії, обчисленої виходячи з розміру 76% сум грошового забезпечення та здійснити з 01.01.2016 року виплату перерахованої пенсії.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправними дій, протиправною відмови і зобов`язання вчинити дії, - повернуто особі, яка її подала. Рішення суду набрало законної сили 26.04.2021 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2021 року встановлено судовий контроль за виконанням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/21223/20, яким ГУ ПФУ в м. Києві в особі керівника або особи, що виконує його обов`язки встановлено строк для подання суду звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києві від 09.02.2021 року у справі №640/21223/20 - протягом одного календарного місяця після дати отримання копії даної ухвали. Покладено обов`язок виконання даної ухвали у зазначеній вище частині на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (особу, що виконує його обов`язки).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2021 року визнано звіт про виконання рішення суду від 19.11.2021 року таким, що не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі та накладено на начальника Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві Дзядевич Ларису Вікторівну (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місяця роботи: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; тел. НОМЕР_2 ) штраф у розмірі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста гривень) гривень 00 копійок за невиконання рішення суду у період виконання обов`язків начальника управління.

Крім того, вказаною ухвалою, у відповідості до вимог ч. 7 ст. 382 КАС України, зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві подати наступний звіт про виконання рішення суду протягом місяця з дня отримання даної ухвали.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2021 року в частині накладення штрафу на ОСОБА_2 - керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2021 року залишено без змін.

Тобто, ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2021 в частині подання наступного звіту про виконання рішення суду протягом місяця з дня отримання даної ухвали є чинною.

Разом з тим, станом на 07.11.2022 року, тобто більше 10 (десяти) місяців ГУ ПФУ в м. Києві так і не надано звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 року у справі №640/21223/20.

У зв`язку з чим, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року визнано таким, що не подано звіт Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві про виконання рішення суду від 19.11.2021 року у справі №640/21223/20 без поважних причин, а відтак не підтверджено виконання рішення суду у повному обсязі; накладено на начальника Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві Дзядевич Ларису Вікторівну (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місяця роботи: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; тел. НОМЕР_2 ) штраф у розмірі 50 000 гривень за неподання звіту та невиконання у повному обсязі рішення суду у даній справі; стягнуто штраф: 25 000,00 (двадцять п`яти тисяч) гривень на користь Державного бюджету України, стягувачем є Державна судова адміністрація України (код ЄДР 26255795; адреса: 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5); 25 000,00 (двадцять п`яти тисяч) гривень на користь позивача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_3 ).

Також зазначеною ухвалою зауважено, що дана ухвала є виконавчим документом, та з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції (ч. 6 ст. 382 КАС України).

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно рекомендаціям, зауваженням та висловленим занепокоєнням Європейського суду з прав людини, які наголошувались у відповідних рішеннях ЄСПЛ, зокрема у пункті 54 Рішення Європейського суду з прав людини, справа «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява N 40450/04), саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції. Комітет міністрів розглянув заходи, запроваджені Урядом України для забезпечення виконання рішень Суду у справах, в яких порушується питання тривалого невиконання остаточних рішень національних судів.

Комітет міністрів ухвалив тимчасову резолюцію (СМ/Ке80ІІ(2008)1), у відповідних положеннях якої зазначено:

"Комітет міністрів висловлює особливу занепокоєність у зв`язку з тим, що, незважаючи на цілий ряд законодавчих та інших важливих ініціатив, до яких неодноразово приверталася увага Комітету міністрів, поки що досить мало зроблено для того, щоб подолати існуючу структурну проблему невиконання рішень національних судів;

рекомендує органам влади:

1. забезпечити ефективну реалізацію на практиці положень про відповідальність посадових осіб за невиконання рішень.

2. призначити відшкодування за шкоду, спричинену затримками у виконанні рішень національних судів, безпосередньо на підставі положень Конвенції та практики Європейського суду, як це передбачено Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі "Ковач проти України", пункт 59 рішення у справі "Мельниченко проти України", пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України», тощо).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду.

Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, у даному випадку можна чітко прослідкувати по суті відмову відповідача від виконання рішення суду, відверте ігнорування рішення суду та його тривале невиконання всупереч вимогам статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень, що, крім іншого, підриває авторитет судової влади в частині обов`язковості виконання судових рішень, що вже неодноразово ставало предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Внаслідок невиконання рішення суду відповідачем по суті ставиться під сумнів сама сутність існування судової влади.

Відсутність фінансування прийнятих Державою на себе зобов`язань, у даному випадку - щодо пенсійного забезпечення, не може бути виправданням з боку Держави невиконання рішення суду та відмови людині у захисті (реалізації) її порушених прав.

При цьому матеріали справи не містять будь-яких пояснень та доказів поважності щодо неможливості протягом 9 (дев`яти) місяців подати суду звіт про виконання рішення суду.

За результати вивчення матеріалів справи та розгляду питання щодо подання звіту висновується, що неподання звіту вказує на відверто зневажливе ставлення до Конституції України з боку Держави в особі ГУ ПФУ та до прав людини у соціальній сфері, яке, не дивлячись на конституційний принцип поділу влади (ст. 6 Конституції України), ігнорує приписи ст. ст. 127, 129-1 Конституції України, зокрема щодо обов`язковості судових рішень.

Така свавільна поведінка Держави в особі ГУ ПФУ, як вбачається із судової практики, є усталеною та незмінною протягом тривалого періоду.

Відтак, в силу положень ч. 2 ст. 382 КАС України неподання звіту, або несвоєчасне подання звіту, є самостійною і достатньою підставою для накладення штрафу.

Крім того, невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути виправдане з боку Держави (в особі ГУ ПФУ в м. Києві) недостатнім фінансуванням та бути аргументом наявності поважних причин його невиконання, тим більше - у сфері гарантованого Конституцією Україні соціального захисту (ст. 46), якою, крім іншого, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Відтак, враховуючи власне неподання (без поважних причин) звіту та тривале порушення прав позивача, яке з боку ГУ ПФУ триває з квітня 2021 року, тривале невиконання рішення суду в частині сплати коштів, суму боргу, яка є вагомою для позивача, для якого пенсія по суті є єдиним джерелом існування, враховуючи також те, що такого роду поведінка Держави (ГУ ПФУ) є усталеною у такого роду відносинах (тривале невиконання судових рішень), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність достатніх підстав для накладення на начальника ГУ ПФУ в м. Києві Дзядевич Ларису Вікторівну штрафу за невиконання у повному обсязі рішення суду у даній справі.

Враховуючи, що за правилами 2022 року розмір штрафу сягає від 49 620 грн. до 99 240 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи всі наведені обставини у сукупності, тривалість невиконання рішення суду та поведінку Держави в особі ГУ ПФУ щодо створення штучних передумов для невиконання судових рішень (несвоєчасного виконання), вбачаються підстави для накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ, розмір якого за наведених обставин має складати 50 000,00 грн., який є достатнім для спонукання ГУ ПФУ в особі керівника вжити заходів по реальному виконанню рішення суду від 19.11.2021 року у справі №640/21223/20.

Апеляційний суд також враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.

Повний текст виготовлено: 01 березня 2023