Справа № 420/15061/22
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/15061/22

Суддя в суді І інстанції Хомякова В.В.

Рішення суду І інстанції прийнято у м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області, а саме:

- визнання протиправними дії щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 30 червня 2021 року;

- зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 30 червня 2021 року;

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року частково задоволено позовні вимоги, а саме:

- визнано протиправними дії щодо не здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, перерахованої за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

- зобов`язано нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати із листопада 2020 року по червень 2021 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам пенсійного органу про те, що позивачем пропущено встановлений процесуальний строк звернення до суду.

Крім того, апелянт зазначає, що позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у межах спірних правовідносин, так як апелянтом не порушувався встановлений порядок виплати позивачу перерахованих сум пенсії.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу у березні 2018 року проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року на умовах та у розмірах, передбачених Постановою № 103 на підставі наданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення.

В свою чергу, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив здійснити розрахунок, перерахунок та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

За результатами розгляду відповідної заяви, ГУ ПФУ у Одеській області листом повідомило позивача про відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу відповідної компенсації втрати частини доходів.

В свою чергу, вважаючи протиправною отриману відмову, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідками з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, так як позивач у межах спірних правовідносин має право на отримання компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, з чим не погоджується судова колегія з огляду на наступне.

Так, ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у нарахуванні та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

В даному випадку, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію, призначену за ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Між тим, на виконання вимог постанови КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103, позивачу перераховано пенсію з 01 січня 2016 року, зі встановленням графіку щомісячних виплат утвореної суми, починаючи з 01 січня 2019 року.

В свою чергу, згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09 вересня 2022 року № 14731-12473/М-02/8-1500/22 вбачається, що нарахована позивачу пенсія, за період 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, у сумі 43 679,04 грн, щомісячно виплачувалась згідно графіку з 01 січня 2019 року по 30 червня 2021 року.

При цьому, позивач вважає протиправною поетапну виплату нарахованих пенсійних виплат, а як наслідок вважає, що він має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Між тим, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, в межах доводів та вимог апеляційної скарги пенсійного органу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, першим доводом апеляційної скарги пенсійного органу є те, що позивачем пропущено встановлений 6-місячний строк звернення до суду у даній справі.

В свою чергу, колегія суддів зазначає про те, що право особи на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, зокрема, строком звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, що установлений чинним процесуальним законодавством.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу, згідно ст. 4 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Крім того, колегія суддів наголошує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому з дня отримання пенсійної виплати особою, розмір якої змінено пенсійним органом, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Між тим, позивачем жодним чином не заперечується факт виплати останньої частини нарахованої пенсійним органом пенсії, за період 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, у червні 2021 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з червня 2021 року, як місяця у якому позивачу виплачено останню частину заборгованості, останній повинен був дізнатись про порушення своїх прав, так як йому у відповідному місяці не виплачено компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому, звернення до суду з даним адміністративним позовом у жовтні 2022 року свідчить про суттєвий пропуск встановленого КАС України 6-місячного строку звернення до суду.

З іншого боку, отримання позивачем листа ГУ ПФУ в Одеській області від 09 вересня 2022 року, з якого йому стало відомо про те, що йому відмовлено у виплаті спірної компенсації, не може змінювати момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, з якого він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата прямо не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більше ніж через рік після отримання останньої виплати нарахованих сум пенсії.

В даному випадку, необхідність застосування строків звернення до суду в аналогічних правовідносинах викладена в постанові Верховного Суду від 04 травня 2022 року (справа № 460/5667/20), постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року (справа № 460/4531/20), постанові Верховного Суду від 05 вересня 2022 року (справа № 520/12545/21).

В свою чергу, судом першої інстанції помилково не надано належної правової оцінки зазначеним доводам пенсійного органу, а як наслідок ухвалено помилкове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 308, 311, 319, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року скасувати.

Залишити без розгляду позовну заяву позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Єщенко О.В. Крусян А.В.