Справа № 200/5352/22
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року Справа№200/5352/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 69 від 12.12.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про призначення пенсії від 05.12.2022 року відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням досягнення необхідного віку для призначення пенсії 50 років, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періодів роботи: з 09.12.1995 року по 09.09.1999 року - машиніст конвеєра 2-го розряду ЦЗФ "Жовтнева", з 10.09.1999 року по 21.03.2004 року - машиніст пиловловлюючих установок 2-го розряду ЦЗФ "Жовтнева", з 22.03.2004 року по 16.05.2005 року - машиніст конвеєра 2-го розряду ЦЗФ "Жовтнева", з 12.03.2009 року по 19.08.2010 року - машиніст конвеєра 2-го розряду ПАТ "Донецьксталь" - Металургійний завод", а також до загального страхового стажу періодів трудової діяльності, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії, - періоду з 21.07.1989 року по 29.09.1995 року продавцем магазину госптоварів.

В обґрунтування позову позивачка зазначає про те, що 12.12.2022 року відповідачем було прийнято рішення № 69, яким позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового і страхового стажу.

Як вказує позивачка, при розгляді заяви від 05.12.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах і прийняття відповідного рішення до пільгового стажу позивачки за Списком № 2 не були зараховані періоди роботи з 09.12.1995 року по 09.09.1999 року, з 10.09.1999 року по 21.03.2004 року, з 22.03.2004 року по 16.05.2005 року, з 12.03.2009 року по 19.08.2010 року, та до страхового стажу - період роботи з 21.07.1989 року по 29.09.1995 року.

Із зазначеним рішенням відповідача позивачка не погоджується і вважає, що вона має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, відповідач, серед іншого, вказує на те, що оскаржуване рішення № 69 від 12.12.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є законним та обґрунтованим.

Зокрема, як зазначається відповідачем, страховий стаж позивачки на момент звернення становив 33 роки 5 місяців 10 днів, пільговий стаж за Списком № 2 - відсутній.

До страхового стажу позивачки не зараховано:

- період роботи позивачки з 21.07.1989 року по 29.09.1995 року відповідно до записів трудової книжки позивачки, оскільки виправлення у трудовій книжці завірені неналежним чином, відсутній підпис відповідальної особи.

До пільгового стажу позивачки не зараховано:

- періоди роботи позивачки з 09.12.1995 року по 31.12.1998 року та з 22.03.2004 року по 16.05.2005 року згідно з довідкою про пільговий характер робіт № 365 від 02.12.2022 року, виданої АТ "Жовтнева ЦЗФ", оскільки у переліку робочих місць, виробництв, професій та посад працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, до витягу з наказу по підприємству стосовно проведення атестації від 21.12.1994 року № 346 наявне розділення зон обслуговування "Машиніста конвеєра", які відсутні у довідці про пільговий характер робіт № 365 від 02.12.2022 року;

- період роботи позивачки з 10.09.1999 року по 21.03.2004 року, оскільки зазначена у довідці посада, професія "машиніст пиловловлюючих установок" за постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 відсутня у Списку № 2;

- період роботи позивачки з 12.03.2009 року по 19.10.2010 року відповідно до пільгової довідки № 13 від 31.10.2022 року, оскільки дана довідка не відповідає додатку 5 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (у цій довідці не зазначено підпункт професії розділу ІІ позиції 2а "Машиніст конвеєра" за Списком № 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36).

Отже, оскільки на дату звернення у позивачки відсутній визначений законодавством пільговий стаж, позивачка не має права виходу на пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.12.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/5352/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується відповідною копією паспорта серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, , місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 116а, є органом державної влади, про що вказано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

05.12.2022 року позивачка звернулася до органів Пенсійного фонду із заявою (разом з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

12.12.2022 року, за наслідками розгляду поданої позивачкою заяви, відповідачем було прийнято рішення № 69, яким позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового і страхового стажу.

Як видно з вказаного рішення, при розгляді заяви позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах не були зараховані:

До страхового стажу позивачки:

- період роботи позивачки з 21.07.1989 року по 29.09.1995 року відповідно до записів трудової книжки позивачки, оскільки виправлення у трудовій книжці завірені неналежним чином, відсутній підпис відповідальної особи.

До пільгового стажу позивачки:

- періоди роботи позивачки з 09.12.1995 року по 31.12.1998 року та з 22.03.2004 року по 16.05.2005 року згідно з довідкою про пільговий характер робіт № 365 від 02.12.2022 року, виданої АТ "Жовтнева ЦЗФ", оскільки у переліку робочих місць, виробництв, професій та посад працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, до витягу з наказу по підприємству стосовно проведення атестації від 21.12.1994 року № 346 наявне розділення зон обслуговування "Машиніста конвеєра", які відсутні у довідці про пільговий характер робіт № 365 від 02.12.2022 року;

- період роботи позивачки з 10.09.1999 року по 21.03.2004 року, оскільки зазначена у довідці посада, професія "машиніст пиловловлюючих установок" за постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 відсутня у Списку № 2;

- пільгова довідка № 13 від 31.10.2022 року не взята до уваги, оскільки ця довідка не відповідає додатку 5 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637). У довідці не зазначено підпункт професії розділу ІІ позиції 2а "Машиніст конвеєра" за Списком № 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.

Довідка № 13 від 31.10.2022 року надана позивачкою на підтвердження періоду роботи з 12.03.2009 року по 19.08.2010 року, отже, саме цей період не було зараховано до пільгового стажу позивачки згідно з довідкою № 13 від 31.10.2022 року.

За цих обставин позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.

Як видно з оскаржуваного рішення № 69 від 12.12.2022 року, підставою для відмови у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність на дату звернення пільгового стажу (пункт 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 01.04.2022 року по 31.03.2023 року - не менше 24 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на даних роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії або посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Судом установлено, що посади, на яких працювала позивачка у спірні періоди, входять до Списків № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у дані періоди роботи позивачки (постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, від 16.01.2003 року № 36).

Порядок підтвердження стажу роботи регламентується статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ (яка кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

У трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_3 від 13.08.1987 року щодо спірних періодів її роботи наявні такі записи:

- № 4: 20.07.1989 року - переведена продавцем магазину "Госптовари";

- № 5: 01.04.1990 року - через перехід на нові умови оплати праці та перетарифікацію встановлена посада продавець ІІІ категорії маг. № 25 "Госптовари";

- № 6: 29.09.1995 року - звільнена за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України;

- № 8: 09.12.1995 року - переведена машиністом конвеєра 2 розряду в основне вир-во;

- № 9: 10.09.1999 року - переведена машиністом пиловловлюючих установок 2 розряду;

- № 10 - № 11 - записи щодо реорганізації підприємства;

- № 12: 22.03.2004 року - переведена машиністом конвеєра 2 розряду;

- № 13: 17.05.2005 року - переведена вантажником до матеріального складу;

- № 19: 12.03.2009 року - прийнята машиністом конвеєра 2 розряду в основне вир-во;

- № 20: 19.08.2010 року - звільнена за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.

Суд зауважує, що трудова книжка позивачки містить належним чином здійснені записи щодо спірних періодів роботи позивачки, які не мають дефектів їх вчинення, за винятком запису № 6, який містить виправлення числа у даті "29.09.1995" (сторінки 4-5).

Дане виправлення засвідчене шляхом проставляння у лівому верхньому куті трудової книжки відмітки "Записаному числу 29 (двадцять дев`ять) вірити" та печатки підприємства.

Отже, запис № 6 трудової книжки позивачки містить виправлення, яке засвідчене не у спосіб відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.

Разом із цим, наявність у запису № 6 трудової книжки позивачки виправлення у даті внесення запису щодо її звільнення з роботи, яке не засвідчене належним чином, не тягне за собою недійсність трудової книжки позивачки у цілому та не є підставою для неврахування усього періоду роботи позивачки з дати її прийняття на роботу і до моменту звільнення.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301 визначено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Відповідно до пункту 4 даної постанови Кабінету Міністрів України відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки лише для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка є працівником того або іншого підприємства, установи, організації, і не може впливати на особисті права останньої.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17.

Також суд зазначає, що право осіб на пенсійне забезпечення не повинно безумовно залежати від дій (бездіяльності) осіб, зобов`язаних вести облік трудового стажу працівників.

Позивачка як особа, на яку не покладено обов`язків щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом страхового стажу і, як наслідок, для обмеження права позивачки на пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається не на працівника, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 19.12.2019 року у справі № 307/541/17.

Крім того, у постанові від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а Верховний Суд прямо зауважив на тому, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації її конституційного права на соціальний захист.

Суд зазначає, що запис № 5 від 20.07.1989 року (щодо переведення продавцем магазину "Госптовари") та запис № 6 від 01.04.1990 року (стосовно встановлення посади продавця ІІІ категорії у тому ж магазині "Госптовари") у трудовій книжці позивачки здійснені належним чином, не мають дефектів їх вчинення та підтверджують, що протягом цього часу позивачка працювала (і продовжувала працювати) продавцем магазину "Госптовари".

Запис № 6 трудової книжки позивачки містить виправлення лише у числі, а місяць та рік (вересень 1995 року) внесені до трудової книжки без помилок, що вказує на те, що до вересня 1995 року позивачка також працювала продавцем магазину "Госптовари".

Таким чином, надані до справи докази підтверджують, що у період з 20.07.1989 року до вересня 1995 року позивачка працювала продавцем магазину "Госптовари".

Водночас, як видно з наявного у справі розрахунку стажу позивачки (форма РС-право) період з 07.10.1993 року по 01.10.1995 року, що входить до спірного періоду, зарахований до страхового стажу позивачки на інших підставах, внаслідок чого позовні вимоги в частині зарахування цього періоду до страхового стажу позивачки задоволенню не підлягають.

Отже, не зарахованим до страхового стажу позивачки залишається період її роботи з 21.07.1989 року по 06.10.1993 року.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що період з 21.07.1989 року по 06.10.1993 року мав бути зарахований відповідачем до страхового стажу позивачки.

Як вже було вказано, судом установлено, що посади, на яких працювала позивачка у спірні періоди, віднесені до Списків № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивачки (постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, від 16.01.2003 року № 36).

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 (позиції 2030000а-13777 та 2030000а-15860 розділу ІІ) до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, віднесені машиністи конвейєрів і оператори по обслуговуванню пилогазоуловлюючих установок.

Так само, машиністи конвейєрів і оператори по обслуговуванню пилогазоуловлюючих установок віднесені до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 (відповідні позиції 2а розділу ІІ).

До матеріалів справи, серед іншого, надано копії наказів від 21.12.1994 року № 346 та від 21.12.2004 року № 680 про результати атестації робочих місць за умовами праці, згідно з якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за цими професіями, посадами (коди за ЄТКС 2030000а-13777 та 2030000а-15860).

Відомості, наведені у записах № 8 - № 13 та № 19 - № 20 трудової книжки позивачки, повністю підтверджують її роботу у спірні періоди на посадах, що віднесені до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, правильність вчинення цих записів відповідач не заперечує.

За даних обставин надання позивачкою уточнюючих довідок підприємств, на яких вона працювала, не є необхідним. У даному випадку такі довідки можуть використовуватись лише як додаткові засоби для підтвердження права на пенсійне забезпечення (зокрема, пільгове), але не можуть бути взяті за основу для прийняття рішення щодо призначення пенсії.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що до пільгового стажу позивачки відповідачем мали бути зараховані періоди з 09.12.1995 року по 09.09.1999 року, з 10.09.1999 року по 21.03.2004 року, з 22.03.2004 року по 16.05.2005 року та з 12.03.2009 року по 19.08.2010 року в повному обсязі.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто позивачка, як громадянка України, у розрізі цієї справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Зважаючи на це, а також приймаючи до уваги викладені у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 05.08.2020 року у справі № 127/9289/17, від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19 правові позиції, суд приходить до висновку про те, що відповідачем під час розгляду заяви позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 05.12.2022 року і прийняття оскаржуваного рішення від 12.12.2022 року № 69 безпідставно не було зараховано: до страхового стажу позивачки - період з 21.07.1989 року по 06.10.1993 року; до пільгового до страхового стажу позивачки - періоди з 09.12.1995 року по 09.09.1999 року, з 10.09.1999 року по 21.03.2004 року, з 22.03.2004 року по 16.05.2005 року та з 12.03.2009 року по 19.08.2010 року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправним і скасування прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення від 12.12.2022 року № 69 щодо відмови позивачці в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині зарахування під час повторного розгляду заяви позивачки від 05.12.2022 року до її страхового та пільгового стажу заявлених у позові періодів підлягають задоволенню частково - за виключенням періоду з 07.10.1993 року по 29.09.1995 року, який позивачка просила зарахувати до страхового стажу.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями частини 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. (квитанція № від 28.12.2022 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачкою не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачкою, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд задовольнив пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання рішення протиправним і його скасування та зобов`язання вчинити певні дії, внаслідок чого на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають присудженню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн.

Керуючись нормами Конституції України, Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", постанов Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 69 від 12.12.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 116а) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), про призначення пенсії від 05.12.2022 року згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням досягнення необхідного віку для призначення пенсії 50 років, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періодів роботи: з 09.12.1995 року по 09.09.1999 року - машиніст конвеєра 2-го розряду ЦЗФ "Жовтнева", з 10.09.1999 року по 21.03.2004 року - машиніст пиловловлюючих установок 2-го розряду ЦЗФ "Жовтнева", з 22.03.2004 року по 16.05.2005 року - машиніст конвеєра 2-го розряду ЦЗФ "Жовтнева", з 12.03.2009 року по 19.08.2010 року - машиніст конвеєра 2-го розряду ПАТ "Донецьксталь" - Металургійний завод", а також до загального страхового стажу періодів трудової діяльності, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії, - періоду з 21.07.1989 року по 06.10.1993 року продавцем магазину госптоварів.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 116а) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Повне судове рішення складене 28 лютого 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч