Справа № 440/15947/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 р.Справа № 440/15947/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.,

представника позивача - Капусти О.А.,

представника відповідача - Мисюри О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.06.2022, (головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, повний текст складено 30.06.22 року) по справі № 440/15947/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯВТ Плюс"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯВТ Плюс" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.09.2021 №№ 5, 5.

В обґрунтування вимог зазначило, що перевірка діяльності підприємства проведена контролюючим органом з порушенням процедури, а саме: наказ №2096-П від 13.09.2021 "Про проведення фактичної перевірки", на підставі якого проводилась перевірка, не відповідає приписам ст. 80 ПК України, не містить чітких підстав для її проведення.

Також, вказало, що порушень саме під час проведення фактичної перевірки відповідачем не виявлено.

Вважало, що почекова інформація, що надходить до органів ДПС по дротових або бездротових каналах зв`язку не є належним та достатнім доказом порушення позивачем п. 11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та постанови КМУ від 30.10.2008 №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" за період з 03.10.2018 по 14.09.2021, натомість інших доказів відповідачем не надано.

З урахуванням наведеного, вказувало, що податкові повідомлення рішення від 29.09.2021 є протиправними та просило їх скасувати.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.06.2021 позов задоволено.

Головне управління ДПС в Полтавській області (далі - відповідач), не погодившись із рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного висновку, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не вірно надано оцінку доказам по справі, не враховано, що фактична перевірка призначена податковим органом у зв`язку з отриманням інформації про щодо фактів продажу позивачем алкогольних напоїв за цінами, нижче встановлених КМ України мінімальних роздрібних цін на такі напої, про що зазначено у доповідній записці. Наказ від 13.09.2021 про проведення фактичної перевірки складений у відповідності до вимог законодавства, містить усі обов`язкові реквізити, передбачені ст. 81 ПК України.

Просить врахувати постанови Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20 у подібних правовідносинах.

Натомість вказує, що оскільки в ході фактичної перевірки встановлено проведення позивачем розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для кожного найменування товарів та реалізацію алкогольних напоїв за цінами, нижчими за мінімально встановлені, податкові повідомлення-рішення складені правомірно.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 13.09.2021 в.о. начальника ГУ ДПС у Полтавській області на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, наявності ліцензій видано наказ № 2096-П "Про проведення фактичної перевірки", яким наказано провести з 14.09.2021 фактичну перевірку тривалістю 10 діб платника податків ТОВ «ЯВТ Плюс» за місцем фактичного провадження діяльності: магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: Новосанжарський район с. Соколова Балка, вул. Перемоги, 43А за період з 01.10.2018 по дату закінчення перевірки у порядку, встановленому Податковим кодексом України (а.с. 64).

14.09.2021, на підставі наказу від 13.09.2021 та направлень на перевірку, контролюючим органом проведено фактичну перевірку позивача за місцем здійснення господарської діяльності: Новосанжарський район с. Соколова Балка, вул. Перемоги, 43А, за результатами якої складено акт №7041/16/31/РРО/39586943 від 14.09.2021 (а.с. 55-59).

В акті зазначено, що суб`єкт господарської діяльності не забезпечив:

- проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування товарів із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, а саме: згідно копії почекової інформації, що надходить до органів ДПС по дротових або бездротових каналах зв`язку, за 28.04.2021 встановлено факт реалізації сигарил «Strong Армійські» в кількості 1 пачка по ціні 32,00 грн, фіскальний чек № 11036 від 28.04.2021 без зазначення відповідного коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД;

- реалізацію алкогольних напоїв за цінами, нижчими від мінімальних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, а саме: за період з 03.10.2018 по 14.09.2021 ТОВ «ЯВТ Плюс» реалізовано 4 846 пляшок алкогольних напоїв з порушенням вимог Постанови КМУ № 957 від 30.10.2018. Деякі з них: шампанське «Болград», 0,75л, шампанське «Ореанда Голд біле» 0,75л, вино "Villa Crim Asti" 0,75 л, горілка «Грін Дей» 0,375 л, горілка "Житня сльоза", горілка "Первак", горілка «Хортиця», горілка «Козацька Рада», горілка "Прайм", горілка "Медофф", вино кріплене "Кагор", вино "Коблево бордо Шато Ларош" та інші. Загальна сума, виходячи з мінімальних цін роздрібної торгівлі алкогольними напоями, реалізації становить 684 934,10 грн.

Враховуючи викладене, податковим органом встановлено порушення позивачем п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ч. 12 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв. тютюнових виробів та пального».

На підставі акту фактичної перевірки, 29.09.2021 ГУ ДПС в Полтавській області прийняті податкові повідомлення рішення:

- № 5, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення ч. 12 ст. 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" в розмірі 684 934,10 грн;

- № 5, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 5 100,00 грн (а.с. 31-32).

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності податкових повідомлень-рішень від 29.09.2021 та наявності підстав для їх скасування, з огляду на недоведеність податковим органом факту порушення позивачем п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ч. 12 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв. тютюнових виробів та пального».

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Зокрема, як передбачено пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.п. 19-1.1.14 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу - контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

За змістом п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За визначенням, наведеним у пп. 75.1.3 п. 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений ст. 80 ПК України, на виконання пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2. п.80.2 ст.82 ПК України); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19, фактична перевірка не може бути проведена податковим органом довільно. Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень визначених Податковим Кодексом.

Судом встановлено, що нормативною підставою для призначення та проведення фактичної перевірки у наказі ГУ ДПС у Полтавській області №2096-П від 13.09.2021 зазначено пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст.80, п. 82.3 ст. 82 ПК України, разом з цим, будь-яких посилань на фактичні обставини (підстави) призначення перевірки щодо змісту інформації, що свідчить про порушення платником податків законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, від якого суб`єкта така інформація отримана, в межах яких заходів ГУ ДПС у Полтавській області встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, посилання на норми права, які можливо порушені платником податків, у наказі контролюючим органом не відображено.

Посилання апелянта на доповідну записку управління податкового аудиту від 13.09.2021 як на підставу правомірності Наказу колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

Так, доповідною запискою управління податкового аудиту № 7191/16-31-07-05-09 від 13.09.2021 повідомлено в.о. начальника ГУ ДПС у Полтавській області, що згідно листа ДПС України від 10.06.2021 по магазину «Продукти», в якому проводить розрахункові операції ТОВ "ЯВТ Плюс" надійшла інформація щодо ризику роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижче від мінімально встановлених на роздрібну торгівлю алкогольними напоями постановою КМУ № 957 від 30.10.2008 (а.с. 56).

Проте, податковим органом не доведено, що саме ця доповідна записка та наявна в ній інформація слугували підставою для прийняття спірного наказу.

Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, однак, при цьому жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки ТОВ «ЯВТ Плюс», наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Разом з тим, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Вказана позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.09.2021 року у справі №120/1431/20-а, від 12 жовтня 2021 року у справі № 120/5729/20-а, від 11 липня 2022 року у справі № 120/5728/20-а.

Посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20 колегія суддів відхиляє, оскільки згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 по справі 755/10947/17, суди при вирішенні спорів мають враховувати останню правову позицію Верховного Суду.

Враховуючи невідображення в наказі №2096-П від 13.09.2021 "Про проведення фактичної перевірки" змісту конкретних фактичних обставин для призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми права, що регулюють такі питання, слід дійти висновку про невідповідність наказу вимогам законодавства та не доведеності відповідачем правових підстав для здійснення такої перевірки.

Щодо суті порушень, зазначених в акті перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначено Законом України від 06.07.1995, № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР).

Приписами п. 11 ст. 3 Закону № 265/95-ВР на суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу покладено обов`язок проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Згідно зі ст. 15 Закону № 265/95-ВР контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та інших вимог цього Закону здійснюють контролюючі органи шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Приписами п. 7 ст. 17 Закону № 265/95-ВР встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковим елементом складу податкового правопорушення, передбаченого п. 11 ст. 3 Закону № 265/95-ВР є факт проведення суб`єктом господарювання, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги) розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

За висновками акту фактичної перевірки контролюючим органом зокрема, зазначено про реалізацію позивачем 28.04.2021 сигарил "Strong армійський" по ціні 32,00 грн за пачку, фіскальний чек №11036 від 28.04.2021 року - без зазначення відповідного коду товарної під категорії згідно з УКТЗЕД, а саме .

Таке твердження податкового органу базувалося на почековій інформації, яка надходить до органів ДПС по дротових або бездротових каналах зв`язку до відповідного сервера, та фактично зводяться до того, що інформація щодо кодів товару УКТЗЕД у базах даних ІТС "Податковий блок" відображається в даних аналітичної системи (а.с. 59).

Вищенаведене слугувало підставою для застосування до ТОВ «ЯВТ Плюс» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 5 100,00 грн за податковим повідомленням - рішенням від 29.09.2021 № 5.

Разом з цим, представники контролюючого органу, під час проведення перевірки, не проводили контрольної закупки вказаного товару, а тому під час проведення фактичної перевірки операції не проводились через РРО, а продавцем не отримано готівкових коштів за товар.

Разом з тим, відомості із системи АІС «Податковий блок» не дають змоги дійти беззаперечного висновку про факт вчинення порушення позивачем.

Факт вчинення правопорушення має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях суб`єкта владних повноважень, який виступає від імені Держави.

У той же час, для притягнення позивача до відповідальності за п. 7 ст. 17 Закону № 265/95-ВР необхідним є встановлення факту проведення операції через РРО, який контролюючим органом під час проведення перевірки ТОВ "ЯВТ Плюс" не встановлено, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про проведення контрольної розрахункової операції із закупки сигарил.

У зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів, що підтверджують здійснення позивачем розрахункової операції через РРО, без використання режиму попереднього програмування для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення № 5 є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення - рішення № 5, колегія суддів зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону № 481/95 роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 ПК України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Частиною 12 ст. 18 Закону № 481/95-ВР надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» № 957 від 30 жовтня 2008 року установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

Статтею 17 Закону № 481/95 встановлено, що до суб`єкта господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі: оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 грн.

Таким чином, диспозиція ст. 17 Закону № 481/95 передбачає, що визначені нею санкції підлягають застосуванню до суб`єктів господарювання у разі здійснення ними торгівлі (продажу) алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні, що, у свою чергу, передбачає необхідність встановлення контролюючим органом факту такого продажу, тобто передачі права власності на такі товари іншій особі.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.03.2021 у справі № 810/2922/17.

Судом встановлено, що на ТОВ «ЯВТ Плюс» накладено фінансові санкції у вигляді штрафу з підстав здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, у сумі 684 934,10 гривень.

В підтвердження факту порушення , податковим органом надано почекову інформацію, яка надходить по дротових або бездротових каналах зв`язку, та переліку реалізованих алкогольних напоїв (а.с. 59-122).

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч.4 ст.9 КАС України).

Згідно зі ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За визначенням, наведеним в ч.1 ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.76 КАС України).

Згідно з ч.ч.1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.2 Закону № 265/95-ВР розрахунковим документом, що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Тобто, належним документом, який може підтвердити/спростувати обставини щодо торгівлі (продажу) суб`єктом господарювання алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні є відповідний розрахунковий документ.

Констатуючи реалізацію позивачем алкогольних напоїв за цінами, нижчими, за встановлені мінімальні Постановою № 957, відповідач посилається виключно на перелік реалізованих алкогольних напоїв та почекову інформацію.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що останні не є розрахунковими документами, або їх копіями у розумінні ст. 2 Закону № 265/95-ВР, та не підтверджують факт реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими за мінімальні, встановлені вимогами постанови КМУ №957 від 30.10.2008.

Також, Перелік реалізованих алкогольних напоїв через роздрібну торгівлю в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ТОВ "ЯВТ Плюс" за цінами нижчими від мінімальних, встановлених постановою КМУ №957 від 30.10.2008" не містить будь-яких підписів із зазначенням даних особи, яка її склала, отже не є належним доказом на підтвердження порушення позивачем ст. 17 Закону № 481/95.

Крім того, колегія суддів зазначає, що отримана податковим органом інформація з баз даних ІТС "Податковий блок" не може бути єдиним та достатнім доказом вчинення ТОВ «ЯВТ Плюс» порушення ст. 17 Закону № 481/95.

Натомість, з метою перевірки обставин, викладених у акті перевірки, судом апеляційної інстанції витребувано у сторін засвідчені належним чином копії фіскальних чеків на підтвердження продажу алкогольних напоїв, зазначених у переліку.

Разом з тим, відповідачем не надано копій фіскальних чеків ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем належними доказами не доведено факт реалізації алкогольних напоїв за цінами, які є нижчими за мінімальні роздрібні ціни та, як наслідок, правомірності податкового повідомлення рішення № 5.

В силу ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач правомірності своїх рішень ні суду першої, ні апеляційної інстанції належним чином не довів.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для їх скасування.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 по справі № 440/15947/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 02.03.2023 року