Справа № 480/488/23
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2023 року Справа № 480/488/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/488/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи періоди роботи з 21.12.2004 по 21.01.2006 в «Закрытом акционерном обществе «Спецстроймеханизация» (запис здійснено мовою оригіналу), з 01.02.2006 по 15.10.2007 в «Обществе с ограниченной ответственностью «Ямалспецавтострой» (запис здійснено мовою оригіналу), з 16.10.2007 по 31.12.2014, з 01.02.2015 по 30.06.2015, з 01.08.2015 по 06.03.2017 в «Обществе с ограниченной ответственностью «Ямалмеханизация» (запис здійснено мовою оригіналу), та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , призначивши пенсію за віком з дня звернення, тобто з 23.12.2022.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позивачу було відмовлено у її задоволенні, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років, та до страхового стажу не зараховано наступні періоди роботи: з 21.12.2004 по 21.01.2006 в ЗАО "Спецстроймеханизация", з 01.02.2006 по 15.10.2007 в ООО «Ямалспецавтострой», з 16.10.2007 по 31.12.2014, з 01.02.2015 по 30.06.2015, з 01.08.2015 по 06.03.2017 в ООО "Ямалмеханизация" на території РФ, у зв`язку з не підтвердженням сплати страхових внесків до відповідних фондів.
Позивач вважає дії відповідача неправомірними, оскільки несвоєчасна сплата підприємствами страхових внесків не повинна порушувати законні права та інтереси позивача на належне пенсійне забезпечення, а тому звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 23.01.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 31.01.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення до справи Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в якості другого відповідача.
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погоджуючись з позовом, подало відзив, у якому зазначило, що Головне управління не вбачає в своїх діях порушення діючого пенсійного законодавства, і вважає, що зарахування періодів роботи позивача здійснено правомірно на підставі наявних у пенсійній справі документів.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що 23.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо призначення пенсії за віком, що не заперечувалось відповідачем.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 30.12.2022 №96 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років.

Крім того, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 30.12.2022 №96 позивачу до страхового стажу не зараховано наступні періоди роботи з 21.12.2004 по 21.01.2006 в ЗАО "Спецстроймеханизация", з 16.10.2007 по 31.12.2014, з 01.02.2015 по 30.06.2015, з 01.08.2015 по 06.03.2017 в ООО "Ямалмеханизация", у зв`язку з не підтвердженням сплати страхових внесків до відповідних фондів.

Також, згідно форми РС-право, період роботи позивача з 01.02.2006 по 15.10.2007 в ООО «Ямалспецавтострой» не значиться в таблиці.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків

Згідно статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

На виконання статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затвердив Порядок № 637.

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що відповідно до змісту трудової книжки ОСОБА_1 у період з 21.12.2004 по 21.01.2006 в ЗАО "Спецстроймеханизация" (мовою оригінала) на посаді водія 3 класу, з 01.02.2006 по 15.10.2007 в ООО «Ямалспецавтострой» (мовою оригінала) на посаді водія 3 класу, з 16.10.2007 по 31.12.2014, з 01.02.2015 по 30.06.2015, з 01.08.2015 по 06.03.2017 в ООО "Ямалмеханизация" (мовою оригінала) на посаді водія 3 класу.

Відповідно до статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином, позивачка не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, факт не сплати підприємством страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періодів її роботи на такому підприємстві.

Відтак, фактично внаслідок невиконання ЗАО "Спецстроймеханизация" (мовою оригінала), ООО «Ямалспецавтострой» (мовою оригінала), ООО "Ямалмеханизация" (мовою оригінала) обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та стажу за час роботи на вказаних підприємствах, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17 та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17.

Таким чином, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення №96 від 30.12.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з не зарахуванням наступних періодів роботи: з 21.12.2004 по 21.01.2006 в ЗАО "Спецстроймеханизация", з 16.10.2007 по 31.12.2014, з 01.02.2015 по 30.06.2015, з 01.08.2015 по 06.03.2017 в ООО "Ямалмеханизация", підлягають задоволенню.

Також, задоволенню підлягають позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зарахування до загального стажу роботи наступних періодів: з 21.12.2004 по 21.01.2006 в ЗАО "Спецстроймеханизация", з 01.02.2006 по 15.10.2007 в ООО «Ямалспецавтострой», з 16.10.2007 по 31.12.2014, з 01.02.2015 по 30.06.2015, з 01.08.2015 по 06.03.2017 в ООО "Ямалмеханизация".

Щодо вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути заяву, призначивши пенсію позивачу, то суд відмовляє в їх задоволенні, враховуючи наступне.

Судовим розглядом встановлено, що спірне рішення відповідача прийняте без повного з`ясування обставин справи та інших документів наданих позивачем.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно із пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону № 1058-ІV, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Оскільки рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Зазначений висновок суду узгоджується із правовою позицією Другого апеляційного адміністративного суду, викладеному в постанові від 14.06.2022 по справі №480/5340/21.

Із врахуванням вищевикладеного та з огляду на те, що оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, суд вважає за необхідне застосувати належний спосіб захисту прав позивача та вийти за межі позовних вимог для повного захисту порушеного права на пенсію у відповідності до вимог ст. 9 КАС України і зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача від 23.12.2022 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення по суті заяви від 23.12.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №96 від 30.12.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до загального стажу роботи наступні періоди: з 21.12.2004 по 21.01.2006 в Закрытом акционерном обществе «Спецстроймеханизация» (запис здійснено мовою оригіналу), з 01.02.2006 по 15.10.2007 в Обществе с ограниченной ответственностью «Ямалспецавтострой» (запис здійснено мовою оригіналу), з 16.10.2007 по 31.12.2014, з 01.02.2015 по 30.06.2015, з 01.08.2015 по 06.03.2017 в Обществе с ограниченной ответственностью «Ямалмеханизация» (запис здійснено мовою оригіналу).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 23.12.2022 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення по суті заяви від 23.12.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 1073,60 грн

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька