Справа № 356/524/22
Суддя: Капшученко І. О.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/524/22
№ провадження 2-а/356/6/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.02.23 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшученко І. О.

за участю секретаря Падун А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 402/АП від 01.11.2022

В С Т А Н О В И В:
До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що постановою № 402/АП від 01.11.2022 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач, як генеральний директор ПП «Ефект», відмовився отримувати частковий наряд б/н від 06.09.2022 за вих. № ВОМР № 1/1585, а також надавати інформацію про наявні транспортні засоби. Отже, як зазначає далі позивач, вказаною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке вчинене в особливий період, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Натомість оскаржувана постанова винесена за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, що свідчить про невірну кваліфікацію посадовою особою його діяння та відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП. Окрім того, як вказує позивач, на період винесення оскаржуваної постанови він перебував на лікуванні, а його обов`язки виконував директор ПП «Ефект». За таких обставин, вказані дії відповідача вважає протиправними, а прийняте ним рішення незаконним, тому просить суд скасувати спірну постанову № 402/АП від 01.11.2022, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 , та закрити провадження по справі. Судові витрати просить стягнути з відповідача.

01.02.2023 відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказав на правомірність винесеної постанови, вважаючи позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Доводи позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП є хибними та не відповідають дійсності, оскільки на першій сторінці оскаржуваної постанови зазначено ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а визначений постановою штраф в розмірі 5100 грн. відповідає мінімальній межі покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Окрім того, про притягнення позивача саме за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП свідчить також протокол про адміністративне правопорушення. Водночас, відповідач зазначає, що в постанові № 402/АП від 01.11.2022 міститься технічна помилка, а саме на звороті вказано ч. 1 ст. 210-1 КУпАП. Винесення оскаржуваної постанови відбувалось в присутності ОСОБА_1 , він надав письмові пояснення щодо обставин притягнення його до відповідальності. Враховуючи вказане, просив суд прийняти даний відзив та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

31.01.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів відповідача, та наголосив на тому, що неточності в постанові не є помилкою, будь-яких дій по її виправленню відповідачем вчинено не було, а його, позивача, притягнуто до відповідальності саме за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП. Також відзначив, що хоч і перебував на той час на лікуванні, дійсно надав письмові пояснення 01.11.2022, передачу транспортних засобів в подальшому було погоджено з співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 . Враховуючи вказане, просив позов задовольнити.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 03.01.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши додані до них докази, прийшов до наступних висновків.

Так, 01.11.2022 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 402/АП, відповідно до якої в ході виконання заходів з військово-транспортного обов`язку ОСОБА_1 , який є генеральним директором декількох підприємств, а саме ТОВ «Шанс-Транс», ПП «Ефект», ТОВ «Завод ЗБВ», ТОВ «ПМК-3», на обліку яких перебуває більше, ніж 100 одиниць транспортних засобів, 01.11.2022 відмовився від отримання часткового наряду б/н від 06.09.2022 за вих. № ВОМР 1/1585 згідно розпорядження № 1-24 за вих. № ВОМР 1/2048 від 24.102022, а також від надання інформації про наявні транспортні засоби, і у резолютивній частині постанови, вказано, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, та постановлено застосувати до позивача по справі - адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. (а.с.4-5).

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Так, за визначенням статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних та суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення, що є необхідними і достатніми для притягнення особи юридичної відповідальності.

Так, ч. 1 ст. 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, тягне за собою відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до абзацу 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З 24.02.2022 відповідно до Указу Президента № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, що охоплюється дією особливого періоду.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, судом встановлено, що опис обставин, установлених відповідачем під час розгляду справи, не містить вказівки на жодну кваліфікуючу ознаку, передбачену ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, за якою особу було б притягнуто до адміністративної відповідальності.

За результатом розгляду справи відповідачем в постанові також зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

Решта наданих суду доказів, в тому числі, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_1 по суті порушення тощо, також не містять відповідної вказівки.

Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на підставі якого винесено оскаржувану постанову, при викладенні фактичних обставин вчиненого правопорушення взагалі не зазначена частина статті, за якою особа притягується до адміністративної відповідальності.

Водночас, заголовки оскаржуваної постанови та протоколу містять посилання на ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач при зверненні до суду в позові не заперечує, що в його діях вбачається порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Окрім того, зазначена норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Всупереч вказаному, оскаржувана постанова не містить вказівки на жоден спеціальний нормативно-правовий акт про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, норми якого були порушені позивачем.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не з`ясовано всіх обставин, за яких було вчинено правопорушення та які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд в межах розгляду даної справи не встановлює інші фактичні обставини, оскільки така оцінка первинно має бути надана суб`єктом притягнення та накладення адміністративного стягнення в межах належної адміністративної процедури, що визначена ст.ст. 268, 279-280 КУпАП.

Доводи відповідача щодо технічної помилки зазначення в постанові ч. 1 ст. 210-1 КупАП та розгляду справи відносно ОСОБА_1 фактично за ч. 2 ст. 210-1 КупАП, не усувають зазначених порушень

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, враховуючи вказані вище суперечності, суд прийшов до висновку про необхідність скасування постанови про адміністративне правопорушення з направленням справи на новий розгляд до компетентного органу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 72, 77, 268-272, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 402/АП від 01.11.2022 задовольнити частково.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковника ОСОБА_2 № 402/АП від 01.11.2022 відносно ОСОБА_1 скасувати і надіслати справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 на новий розгляд.

В решті відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 23.02.2023.

Суддя І. О. Капшученко