Справа № 580/6621/22
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6621/22 Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження відповідача №9 від 09.12.2021;

- визнати протиправними дії відповідача щодо видачі розпорядження №9 від 09.12.2021 про передачу цивільної справи №705/5192/21 до Христинівського районного суду Черкаської області неповноважною особою;

- зобов`язати відповідача організувати роботу суду для забезпечення передачі справи №705/5192/21 повноважною особою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.12.2021 голова Уманського міськрайонного суду Черкаської області Горячківська Л., яка ще 24.01.20217 році була відсторонена від виконання обов`язків судді, своїм розпорядженням № 9 від 09.12.2021, не у процесуальний спосіб, направила матеріали судової справи №705/5192/21 до Христинівського районного суду Черкаської області.

Позивачем визначено відповідачем Уманський міськрайонний суд Черкаської області, а не в.о. голови цього суду Горячківську Л., яка підписала розпорядженням № 1 від 04.11.2021, яке оскаржує позивач у цьому позові.

Крім того, позивачем наголошено, що спірне розпорядження прийнято не уповноваженою особою.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 03.01.2023 р. відмовлено у відкритті провадження через те, що даний спір не підлягає розгляду у порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції наголошено, що процедура передачі справи до іншого суду врегульована процесуальними нормами ЦПК України, тому в даному випадку голова суду не здійснює повноваження пов`язані з реалізацією публічної влади та не наділений дискреційними повноваженнями, а реалізує обов`язок визначений процесуальним законом з метою забезпечення дотримання права на судовий захист особи, яка звертається до суду. Тобто, оскарження розпорядження голови суду про передачу справи за підсудністю не передбачено нормами ЦПК України.

Позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач вважає висновок суду про непідсудність цього спору цьому суду помилковим через те, що він вважає, що розпорядження підписано не уповноваженою особою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню через передчасність висновків про непідсудність спору.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною 1 та 2 стаття 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 та 2 стаття 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами і юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно частини 1 та 2 стаття 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за виключенням спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю.

Частиною 3 цієї статті визначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на на такі публічно-правові справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об`єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

З матеріалів справи вбачається, що 09.12.2021 голова Уманського міськрайонного суду Черкаської області Горячківська Л., яка ще 24.01.20217 році була відсторонена від виконання обов`язків судді, своїм розпорядженням № 9 від 09.12.2021, не у процесуальний спосіб, направила матеріали судової справи № 705/5192/21 до Христинівського районного суду Черкаської області.

Крім того, позивачем наголошено, що спірне розпорядження прийнято не уповноваженою особою.

Отже, підставою обґрунтування заявлених позовних вимог є те, що в.о. Уманського міськрайонного суду Черкаської області Горячківська Л., яка ще 24.01.20217 році була відсторонена від виконання обов`язків судді, не могла підписувати розпорядження № 9 від 09.12.2021, тобто спірне розпорядження підписано не уповноваженою особою.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не згоден зі спірним розпорядженням через те, що за цим розпорядженням цивільну справу було направлено до іншого суду, про те, такий висновок є передчасним і мав би бути уточнений судом першої інстанції в цьому ракурсі.

Обґрунтування позовних вимог є ключовою рисою позову при вирішення питання щодо підсудності таких спорів, де оскаржуються дії посадових осіб чи суддів судів різних інстанцій.

На підставі вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права через передчасність висновків, що є підставою для його скасування, та прийняття нової постанови у відповідності до положень ч.1 ст.319 КАС України, направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, апелянт просить винести окрему ухвалу щодо порушення суддею Черкаського окружного адміністративного суду С.Гаранем процесуального закону.

Так, статтею 249 КАС України регулюється питання постановлення окремих ухвал.

Згідно з частинами першою та п`ятою ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Тобто, окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом розв`язання спору по суті.

Наведена правова позиція вже була викладена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі №09/1653/15 та від 13.02.2019 у справі №355/1116/17.

При цьому, постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з обставин справи, суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали.

Крім того, суд також не вбачає підстав для направлення справи на стадію для вирішення питання про відкриття провадження у справі, оскільки вказані дії не входять до повноважень суду апеляційної інстанції, згідно приписів КАС України.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами частини третьої ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви - скасувати та направити справу до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року - скасувати, а справу № 580/6421/22 направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Н.В. Безименна