Справа № 711/6524/22
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/6524/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Позарецької С.М.,

при секретарі - Щокань В.М.

за участю відповідача ОСОБА_1

представника відповідача

за довіреністю Котух М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Криволап Наталії Петрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Криволап Н.П. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.11.2022р. постановою серія ЕАР №6181933 позивача притягнуто до адмінвідповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510грн.

Відповідно до постанови, 17.11.2022р. о 10-14 на 56км дороги Р10, Черкаського району, Черкаської області водій керував ТЗ Форд д/н НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3в) ПДР України - порушення правил користування ременем безпеки.

Позивач вважає, що викладені у постанові обставини не відповідають дійсності, розгляд справи та винесення постанови проведені з порушенням вимог чинного законодавства та порушеннями прав позивача, а тому вона підлягає до скасування, а справа закриття провадженням.

Так, 17.11.2022р. він, як водій ТЗ, був зупинений працівниками поліції, які повідомили йому, що він порушив ПДР України. При цьому, відповідач не ознайомив його з правами, доказами правопорушення, а також не вказав норму законодавства, яку порушив позивач.

Крім того, вказує, що відповідачем не була дотримана процедура складання матеріалів про адміністративні правопорушення.

Також позивач зазначає, що він був пристебнутий ременем безпеки під час руху ТЗ та лише після зупинки ТЗ відстібнув ремінь безпеки.

Таким чином, позивач просить суд, - скасувати постанову від 17.11.2022р. про притягнення його до адмінвідповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та справу провадженням закрити.

Ухвалою суду від 06.02.2023р. прийнято, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами ст. 268 КАС України.

Відповідачем ДПП НП України через представника подано відзив на позов, за яким просить відмовити у його задоволенні. Зазначено, що 17.11.2022 р. о 10 год. 14 хв. інспектор роти №2 батальйону УПП в Черкаській області ДПП Криволап Н.П. несла службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконувала службові обов`язки, відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» на блокпосту сумісному з дорожньою станцією патрульної поліції, що знаходиться на 56-му км автодороги Р-10 Канів-Кременчук, що в адміністративних межах м. Черкаси.

В цей час поліцейський стала очевидцем того, як позивач, керуючи автомобілем FORD TRANSIT (д.н.з. НОМЕР_1 ), не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», який забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо) та був не пристебнутий ременем безпеки при тому, що транспортний засіб був обладнаний засобами пасивної безпеки, чим порушив п. 2.3.в) ПДР України.

Зупинивши, відповідно до пунктів 1, 3, 7 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зазначений автомобіль, поліцейський згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представилася (назвала своє прізвище, посаду, спеціальне звання), згідно із ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформувала про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Надалі, поліцейський, згідно пунктів 2 та 3 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР, оголосила законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Після перевірки документів поліцейський, згідно з вимогами ст. 279 КУпАП, з врахуванням ст. 280 КУпАП, здійснила розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснила позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Під час розгляду справи позивач факту вчиненого правопорушення не заперечував. Поводив себе зверхньо та нахабно. Говорив, що як їздив не пристебнутим ременем безпеки, так і їздитиме надалі.

Жодних письмових заяв та/або клопотань ні до початку, ні під час розгляду адміністративної справи від позивача не надходило.

Розглянувши справу, поліцейський, відповідно до ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП, з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП, винесла постанову серії ЕАР №6181933 за ч. 5 ст. 121 КУпАП відносно позивача та наклала стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Надалі поліцейська, згідно із ст. 285 КУпАП, ознайомила позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення та вручила її копію під підпис.

Також, позивачу було роз`яснено зміст ст.ст. 307, 308 КУпАП щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП щодо порядку оскарження постанови.

Крім того, відповідач не погоджується із доводами позивача, які викладені ним у позовній заяві. Вказує, що на відміну від постанов судів, постанови у справах про адміністративні правопорушення, які виносяться уповноваженими працівниками органів Національної поліції, мають бланкову форму, що унеможливлює внесення до них більш ширшого переліку відомостей. Також зазначає, що процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015.

Отже, оскаржувана постанова винесена відповідно до Наказу МВС України від 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», складенав електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. У п.7 оскаржуваної постанови зазначені додані до неї докази. Своїм підписом у п.8 оскаржуваної постанови позивач підтвердив, що його ознайомлено з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вся подія та безпосередньо саме правопорушення були зафіксовані на службові відеореєстратори поліцейських.

Між тим, відповідно п.1 ч.3 розділу VIII Наказу МВС України від 18.12.2018 № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» (далі Наказ МВС №1026), строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб.

Відповідно до ч.3 розділу І Наказу МВС №1026, портативний відео реєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Відповідно до ч.4 розділу VIII Наказу МВС №1026, строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань.

Отже, на час розгляду справи, зокрема з часу вчинення правопорушення, яке мало місце 17.11.2022р. та на час складання та подання відповідачем до суду відзиву на позовну заяву по даній справі, строк зберігання відеозаписів з портативного відеореєстратора, відповідно до Наказу МВС №1026 збіг, а тому такі відеозаписи були видалені із серверів зберігання.

Вказує, що доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП були відеозаписи зі службових відеореєстраторів, які, відповідно до Наказу МВС №1026, були видалені із серверів зберігання у зв`язку зі сплином часу, а саме 30 днів на таке зберігання.

На думку відповідача, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення в суді, а відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідач вважає, що позивачем позовні вимоги не обґрунтовані, поліцейський діяла відповідно до норм чинного законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач поліцейський Криволап Н.П. відзив на позов не подала, але надала заяву про те, що вона повністю погоджується із доводами відзиву, який подано іншим відповідачем.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи за їхньої відсутності.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини та доводи, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, представника сторони, враховуючи позицію сторони позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р.

Згідно з п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно із п. 2.3.в) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. За нормами п. 2.3.б) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 8 ч.1 статті 23 Закону «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом п.п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право зупиняти транспортні засоби, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини п`ята статті 121 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час розгляду справи встановлено, що 17.11.2022 р. о 10 год. 14 хв. інспектор роти № 2 батальйону УПП в Черкаській області ДПП Криволап Н.П. несла службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконувала службові обов`язки, відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» на блокпосту сумісному з дорожньою станцією патрульної поліції, що знаходиться на 56-му км автодороги Р-10 Канів-Кременчук, що в адміністративних межах м. Черкаси.

17.11.2022р. був зупинений водій ТЗ марки Форд д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 , щодо якого інспектором була винесена постанова серія ЕАР №6181933, якою позивача притягнуто до адмінвідповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до цієї постанови, - 17.11.2022р. о 10-14 на 56км дороги Р10, Черкаського району, Черкаської області водій керував ТЗ Форд д/н НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3в) ПДР України - порушення правил користування ременем безпеки.

У постанові, яка досліджена судом, зазначені всі дані, а тому суд вважає, що вона відповідає нормам чинного законодавства, зокрема і Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395. Також встановлено, що постанову від 17.11.2022р. ОСОБА_2 отримав одразу на місці її винесення і позовну заяву подав до суду 27.11.2022р., направивши поштовим відправленням (надійшла до суду 12.12.2022р.), тобто у строки, передбачені КУпАП та КАС України.

Крім того, в оскаржуваній постанові зазначено, що до постанови додається відео з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції №473287. Таким чином, суд вважає, що вся подія та безпосередньо саме правопорушення були зафіксовані на службові відеореєстратори поліцейських.

Між тим, відповідно п.1 ч.3 розділу VIII Наказу МВС України від 18.12.2018 №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб.

Відповідно до ч.3 розділу І Наказу МВС №1026, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Відповідно до ч.4 розділу VIII цього Наказу МВС, строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань.

На час розгляду справи, зокрема з часу події, яка мала місце 17.11.2022р. за участю сторін, та на час складання та подання відповідачем до суду відзиву на позовну заяву по даній справі, строк зберігання відеозаписів з портативного відеореєстратора, відповідно до Наказу МВС №1026 збіг, а тому такі відеозаписи були видалені із серверів зберігання. Отже, суд позбавлений можливості безпосередньо в судовому засіданні переглянути відеоматеріали (докази) щодо фіксування події, яка мала місце 17.11.2022р. за участю сторін, перевірити доводи, на які посилаються сторони та їхні представники у своїх заявах по суті, оскільки вони не були надані до суду відповідачем, але не з небажання або відмови, а в силу об`єктивних причин (видалення з серверу зберігання у порядку, передбаченому Наказом МВС №1026).

Таким чином, як на думку суду, відсутні підстави вважати, що поліцейський ОСОБА_1 діяла поза меж своїх повноважень і не з дотриманням вимог чинного законодавства.

Між тим, варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008. у своєму рішенні від 10.02.1995р. У справі "Аллене де Рібермон проти Франції" ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин, факт вчинення позивачем ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, є недоведеним на час розгляду справи, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, внаслідок чого оскаржувана позивачем постанова від 17.11.2022р. підлягає до скасування. Між тим, як на думку суду, відсутні підстави для закриття провадження по адміністративній справі, враховуючи норми ч.3 ст. 286 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268 КАС України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Криволап Наталії Петрівни у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6181933 від 17.11.2022, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 27.02.2023р.

Головуючий: С. М. Позарецька