Справа № 520/28559/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 р. Справа № 520/28559/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2022, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/28559/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд:

-визнати звільнення незаконним та поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника організаційно - методичного відділу слідчого управління ГУНІІ у Харківській області.

Позивачем було подано до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу начальника Головного управління Національної поліції у Харківській області від 27.07.2021 за № 392 о/с у частині переміщення підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Куп`янського районного відділу поліції - начальника слідчого відділу ГУНП у Харківській області, звільнивши з посади заступника начальника управління - начальника організаційно - методичного відділу слідчого управління ГУНП у Харківській області та заборони начальнику Головного управління Національної поліції у Харківській області, а також будь-яким іншим посадовим (службовим) особам Головного управління Національної поліції у Харківській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на переміщення, переведення та/або звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління - начальника організаційно-методичного відділу слідчого управління ГУНП у Харківській області.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що зважаючи на спірні правовідносини, що склалися між ОСОБА_1 та Головним управлінням Національної поліції в Харківській області, внаслідок винесення наказу від 27.07.2021 за № 392 о/с у частині переміщення підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Куп`янського районного відділу поліції - начальника слідчого відділу ГУНП у Харківській області, звільнивши з посади заступника начальника управління - начальника організаційно - методичного відділу слідчого управління ГУНП у Харківській області, зважав на очевидну протиправність відповідного спірного наказу, а також, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду і поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.01.2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Зупинено дію наказу начальника Головного управління Національної поліції у Харківській області від 27.07.2021 за № 392 о/с у частині переміщення підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Куп`янського районного відділу поліції - начальника слідчого відділу ГУНП у Харківській області, звільнивши з посади заступника начальника управління - начальника організаційно- методичного відділу слідчого управління ГУНП у Харківській області.

Заборонено начальнику Головного управління Національної поліції у Харківській області, а також будь-яким іншим посадовим (службовим) особам Головного управління Національної поліції у Харківській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на переміщення, переведення та/або звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління - начальника організаційно-методичного відділу слідчого управління ГУНП у Харківській області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року клопотання Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.01.2022 по справі № 520/28559/21.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та залишити в силі ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 р. у справі № 520/28559/21 щодо вжиття заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу дійшов висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову застосованих ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.01.2022 року .

За наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною 6 ст. 154 КАС України передбачено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Так, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Втім заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог та відповідність виду забезпечення позову, який сторона у справі просить застосувати.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, оскільки вказане питання є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не може вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Відповідно до вимог частин 1-4 ст. 157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала про скасування заходів забезпечення позову або про відмову у скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Колегія суддів звертає увагу, що КАС України не деталізує підстав для скасування заходів забезпечення, однак, зважаючи на вказані норми в їх сукупності, такими треба вважати наявність обставин, котрі не засвідчують тих підстав для забезпечення позову, які наведені у ст. 150 КАС України.

Отже, на мотивовану вимогу учасника справи, за доведення відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, раніше застосовані заходи забезпечення можуть бути скасовані судом, який їх вжив.

Як свідчать матеріали справи, предметом позову у даній справі є, зокрема, правомірність звільнення ОСОБА_1 та поновлення його на посаді на посаді заступника начальника управління - начальника організаційно - методичного відділу слідчого управління ГУНІІ у Харківській області.

Як вбачається з матеріалів справи, що мотивувальна частина ухвали суду від 05.01.2022 року, якою було задоволено заяву ОСОБА_1 , містить лише висновок про те, що виданню наказу начальника ГУНП у Харківській області від 27.07.2021 за № 392 о/с не передувало отримання згоди позивача в будь-якій формі, що є порушенням, зокрема, положень ч.1 ст. 32 КЗЖпП України, адже позивач фактично був переведений на роботу в іншу місцевість без його згоди.

Водночас, колегія суддів вважає, що викладені у заяві про забезпечення позову обставини свідчать про відсутність належного обґрунтування того, що захист прав та інтересів позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а тому позивачем не доведено обставин, які б підтверджували існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній справі, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

При цьому, у разі вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб судом буде фактично ухвалене рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Разом з тим, сама ж лише незгода позивача із рішенням суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання його протиправним ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоцільність подальшої дії вжитих заходів забезпечення позову.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Рекомендацій №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява №11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, щодо відсутності достатніх та обґрунтованих підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та за даних обставин, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; п. 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; п. 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; п. 29).

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді заяви неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2022 по справі № 520/28559/21 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов