Справа № 140/5303/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 рокуСправа № 140/5303/22 пров. № А/857/16935/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради Волинської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року (суддя Ксензюк А.Я., Луцьк),

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Ковельської міської ради Волинської області (далі Міська рада) в якому просив:

визнати протиправним та скасування рішення відповідача від 28.04.2022 №21/33 «Про затвердження протоколу і актів комісії щодо обстеження земельних ділянок та розгляд заяв гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , учасників АТО» (далі Рішення №21/33) в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Білинської сільської ради; далі Земельна ділянка);

зобов`язати Міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність Земельної ділянки.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не досліджувалась та обставина, чи наявне рішення органу місцевого самоврядування (Міської ради) щодо віднесення оспорюваної Земельної ділянки до самозалісеної ділянки, а відтак апелянт вважає висновки суду першої інстанції у цій частині передчасними. Також, вказує на протиправність оскаржуваного Рішення №21/33 відповідача, прийнятого з підстав, не передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України (далі ЗК), де зазначено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що бажана для отримання позивачем Земельна ділянка орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (далі - Ковельська громада; колишньої Білинської сільської ради (далі - Сільська рада), вкрита деревною та чагарниковою рослинністю, а тому є самозалісеною, внаслідок чого є непридатною для ведення сільського господарства.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_7 в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Міської ради із заявою від 28.07.2021 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення Земельної ділянки у власність. До заяви додав графічні матеріали щодо розміщення бажаної Земельної ділянки.

Рішенням Міської ради №11/54 від 26.08.2021 «Про створення тимчасової комісії щодо обстеження земельних ділянок на території Ковельської територіальної громади» створено комісію з обстеженням земельних ділянок за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади, які доручено обстежувати земельні ділянки на предмет відповідності факту місця розташування земельної ділянки містобудівній документації, відповідності експлікації на теперішній час тій, що зазначена в схемах землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель та можливості використання земельних ділянок за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства; після обстеження земельних ділянок готувати відповідні акти про результати розгляду та подавати їх, разом з пропозиціями, на розгляд чергової сесії міської ради.

За результатами роботи комісії було складено акт про обстеження земельних ділянок на території Ковельської громади від 28.09.2021 (далі Акт).

Як слідує з цього Акта, комісією, враховуючи звернення ОСОБА_1 та інших осіб про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території колишньої Сільської ради за рахунок сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0135, проведено обстеження бажаної Земельної ділянки з виїздом на місце. В результаті встановлено, що згідно Схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Білинської сільської ради, затвердженої рішенням Сільської ради 30.01.2015 №42/19 (далі Схема), дана ділянка віднесена до сільськогосподарських угідь пасовищ, агровиробнича група ґрунту дерново-підзолисті глейові зв`язнопіщані ґрунти (шифр агрогрупи 14Б). На теперішній час Схемою передбачено підвищення продуктивності кормових угідь, розроблено ряд заходів, спрямоване на таке поліпшення, а в перспективі цю ділянку віднесено до земель населеного пункту. Візуальним обстеженням встановлено, що вона фактично вкрита лісовою (деревною та чагарниковою) рослинністю, в її межах відсутні пасовища, які б дали можливість використовувати її за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

З огляду на це, члени комісії, присутні на огляді земельних ділянок, вважали за доцільне: з метою прийняття рекомендацій щодо подальшого використання земель, довести дану інформацію до всіх членів комісії, створеної рішенням Міської ради від 26.08.2021 за № 11/54; інформувати сесію Міської ради про прийняті комісією рекомендації; на основі пропозиції комісії, розглянути звернення, в тому числі ОСОБА_1 про виділення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею по 2 га та прийняти по них відповідні рішення.

На засіданні комісії, яке відбулося 22.12.2021, складено протокол №1 засідання тимчасової комісії щодо обстеження земельних ділянок на території Ковельської громади від 22.12.2021, яким затверджено Акти в кількості 2 шт та відмовлено учасникам АТО в наданні дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської громади (колишніх, зокрема, Сільської ради), у зв`язку із невідповідністю експлікації земельних ділянок за видами угідь на теперішній час тій, що міститься в матеріалах схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель та іншій документації із землеустрою і, як наслідок, неможливістю використання за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Даний протокол передано на розгляд чергової сесії Міської ради, яка Рішенням №21/33 відмовила в наданні дозволів на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства /код виду цільового призначення 01.03/, з метою передачі безоплатно у власність, у зв`язку із невідповідністю експлікації земельних ділянок за видами угідь на теперішній час тій, що міститься в матеріалах схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, іншій документації із землеустрою, таким громадянам, зокрема, ОСОБА_1 , що розташована за межами населених пунктів Ковельської громади (колишньої Сільської ради).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачений обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів «а», «б» статті 12 ЗК до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 122 ЗК сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом «б» частини першої статті 81 ЗК передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно частин першої, другої статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт «в» частини третьої статті 116 ЗК).

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, серед інших, вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно статті 59 Закону №280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК. Відповідно до положень частини шостої статті 118 ЗК громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини сьомої наведеної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз наведених норм ЗК дає підстави дійти висновку про те, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Водночас, вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно- територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №813/481/17, 25 лютого 2019 року у справі №347/964/17, 8 листопада 2019 року у справі №420/914/19.

Із матеріалів справи видно, що позивачу Рішенням №21/33 відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність Земельної ділянки у зв`язку із невідповідністю експлікації бажаної Земельної ділянки за видами угідь на теперішній час тій, що міститься в матеріалах схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, іншій документації із землеустрою.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що оспорювана земельна ділянка є самозалісеною, так як станом на час прийняття спірного Рішення №21/33 та рішення суду, в ЗК та Лісовому кодексі України (далі ЛК) не існувало поняття самозалісеної земельної ділянки, як і порядку її використання.

Так відповідно до частини дванадцятої статті 1 ЛК (в редакції, чинній з 09.07.2022) самозалісена ділянка - земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Частиною першою статті 57-1 ЗК (в редакції, чинній з жовтня 2022 року) визначено, що самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру (частина третя статті 57-1 ЗК).

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 57-1 ЗК віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою. Віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру.

Частиною четвертою статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру:

на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Отже, висновки суду першої інстанції, що спірна Земельна ділянка фактично вкрита лісовою (деревною та чагарниковою) рослинністю, тобто на даний час є непридатною для використання за цільовим призначенням, а саме для ведення особистого селянського господарства, є помилковими та будь-якими доказами не підтверджені.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що Рішення №21/33, яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність Земельної ділянки у зв`язку з невідповідністю експлікації бажаної земельної ділянки за видами угідь на теперішній час тій, що міститься в матеріалах схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, іншій документації із землеустрою є таким, що ухвалене без дотримання вимог Закону та норм статті 118 ЗК, де визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як наслідок, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування Рішення № 21/33 в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність Земельної ділянки та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність Земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

В підсумку, такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови про задоволення позову, з наведених вище підстав.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ковельської міської ради Волинської області від 28.04.2022 № 21/33 «Про затвердження протоколу і актів комісії щодо обстеження земельних ділянок та розгляд заяв гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , І, гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , учасників АТО» в частині відмови ОСОБА_1 наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Білинської сільської ради).

Зобов`язати Ковельську міську раду Волинської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Білинської сільської ради) у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій постанові.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 2 березня 2023 року.