Справа № 500/4713/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4713/22

20 лютого 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Паряк Тетяни Дмитрівни

представника позивача Дрозда В.П.

представника відповідача Хома І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою від 18 листопада 2022 р. №1918/1666.1/4 протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні страхових виплат у зв`язку з неподанням необхідних документів, оскільки на момент винесення постанови у Тернопільському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області були і є на даний час всі необхідні документи для призначення їй страхових виплат, про що описано у позовній заяві і доводиться доданими до позовної заяви документами.

Позивач вважає, що вказана постанова є протиправною і відповідно є протиправною бездіяльність Тернопільського міського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Тернопільській області щодо непроведення призначення та виплати позивачу:

- одноразової допомоги сім`ї ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві, у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату;

- одноразової допомоги дружині ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві, тобто особі з третьою групою інвалідності, яка перебувала на його утриманні, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату;

- щомісячних страхових виплати, як непрацездатній особі (особі з третьою групою інвалідності - члену сім`ї потерпілого ОСОБА_2 ), яка перебувала на утриманні померлого та мала на день його смерті право на одержання від нього утримання, на час її інвалідності, - відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (від 23.09.1999 №1105-XIV).

Ухвалою суду від 29.12.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання та призначено розгляд справи на 30.01.2023 о 10:00 год. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 16.01.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 березня 2022 року у справі №500/9483/21 визнано протиправною бездіяльність Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.11.2021 у встановленому порядку та зобов`язано відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.11.2021 та прийняти відповідне рішення шляхом винесення постанови про відмову у виплаті спірних страхових коштів.

У задоволенні позовних вимог щодо всіх грошових виплат ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення суду у справі №500/9483/21 набрало законної сили, в подальшому, це судове рішення не було оскаржено жодною із сторін. Відповідач виконав судове рішення, прийняв рішення про відмову у виплаті ОСОБА_1 страхових коштів у формі постанови від 25 квітня 2022 року.

В подальшому, позивач подав позовну заяву до Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/2117/22 із аналогічними вимогами (ті самі предмет та підстави, до того ж відповідача), де, крім вимог щодо виплати страхових коштів, зазначає вимогу щодо визнання протиправною, виданої на виконання судового рішення, постанови Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області від 25 квітня 2022 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/2117/22 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у даній справі (пров. №А/857/12064/22) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю. У касаційному порядку вказані судові рішення у справі №500/2117/22 не розглядались.

Відповідно до частини 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Позивач просить визнати протиправною постанову від 18.11.2022 року №1918/1666.1/4 про відмову у страхових виплатах ОСОБА_1 з тих підстав, що у статті 45 Закону відсутні правові підстави для відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 страхових коштів. Однак, судовим рішенням у справі №500/9483/21, яке набрало законної сил, Тернопільським окружним адміністративним судом прямо зобов`язано Тернопільське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області прийняти рішення у формі постанови, про що ми і зазначили у спірній постанові. Отже, відповідач вважає їх дії правомірними та підставними.

Відповідно до частини 2 статті 43 Закону «Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника:

1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

2) витягу з реєстру територіальної громади або відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування); Пункт 2 частини другої статті 43 в редакції Закону № 1871-IX від 05.11.2021».

Згідно із частиною 3 цієї статті Закону факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості - їх відновлення встановлюється в судовому порядку.

Відповідно до вимог Закону відповідач розглянув додані до заяви позивачки документи та відмовив у нарахуванні та виплаті коштів ОСОБА_1 , оскільки нею не надано витягу з реєстру територіальної громади або відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) та не підтверджено факту перебування на утриманні потерпілого, за відсутності відповідних документів - не надано передбаченого Законом судового рішення.

Відповідно до висновків акту від 06.09.2021 року спеціального розслідування нещасного випадку, із смертельним наслідком, що стався 22 червня 2021 року о 14 год. 30 хв. у ТОВ «Техно-Буд-Центр» встановлено, що нещасний випадок із гр. ОСОБА_2 , внаслідок якого він загинув, є пов`язаним із виробництвом.

Відповідно до норм ст. 41 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» «У разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. У ч. 2 ст.41 законодавцем надано перелік таких непрацездатних осіб.

Тобто, для отримання щомісячних страхових виплат позивачкою необхідно дотримання двох умов ( ч.І ст.41) а саме: позивач повинна бути непрацездатною особою; повинна перебувати на утриманні потерпілого від нещасного випадку на виробництві.

Однак, доданими до позовної заяви світлокопіями документів позивачка спростовує свої позовні вимоги, оскільки долучає світлокопію трудової книжки, згідно із записами якої на момент смерті потерпілого, гр. ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із Медівською початковою школою Козівської селищної ради, де з 10.10.2012 року працювала на двох посадах кухаря та підсобного робітника.

Далі, доданими світлокопіями довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №211156 та ІПР інваліда №162 від 18.02.2021 року ОСОБА_1 встановлено обмеження до трудової діяльності до 18.02.2022 року і лише щодо важкої фізичної праці, а не встановлено її непрацездатність.

Таким чином, документально підтверджено позивачем, що джерелом її існування (на момент смерті її чоловіка ОСОБА_2 ) була заробітна плата на двох посадах Медівської початкової школи Козівської селищної ради та пенсія, що виплачується особі з інвалідністю.

Жодного іншого документального та нормативного обґрунтування перебування позивача на утриманні у її чоловіка ОСОБА_2 позивачем не надано.

Позивач розпочала трудову діяльність у 1995 році та, практично, безперервно була працевлаштована до серпня 2021 року.

Крім цього, гр. ОСОБА_1 вважає, що вона має право на виплату їй одноразової допомоги у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату згідно із ч.6 ст.42 Закону.

Також, ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Тернопільське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області призначити та виплатити їй одноразову допомогу як члену сім`ї ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві, у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день настання права на страхову виплату.

Тернопільське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області заперечує проти таких вимог, та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 30.01.2023, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) оголошено перерву до 20.02.2023 о 10:45 год. для надання часу представнику позивача подати додаткові докази по справі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов, просила у його задоволенні відмовити повністю.

Суд, заслухавши думку сторін, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

22.06.2021 року під час роботи, будучи дорожнім робітником ТОВ «ТЕХНО-БУД- ЦЕНТР», трагічно загинув чоловік позивача ОСОБА_2 . Згідно Акту спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком (форма Н-1/П) від 06 вересня 2021 р. нещасний випадок із дорожнім робітником ТОВ «ТЕХНО-БУД-ЦЕНТР» ОСОБА_2 пов`язаний з виробництвом.

09.11.2022 р. позивач подала заяву до Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області, в якій просила призначити та виплатити мені страхові виплати на підставі пунктів 3, 5 ч.2 ст.41, ч.6 ст.42 Закону №1105-XIV, а саме:

- одноразову допомогу сім`ї ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві, у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату;

- одноразову допомогу мені, як дружині ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві, тобто особі з третьою групою інвалідності, яка перебувала на його утриманні, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату;

- щомісячні страхові виплати, як непрацездатній особі (особі з третьою групою інвалідності - члену сім`ї потерпілого ОСОБА_2 ), яка перебувала на утриманні померлого та мала на день його смерті право на одержання від нього утримання, на час її інвалідності.

До заяви позивачем були додані наступні документи:

- Копія індивідуального податкового номера, засвідчена підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу заявника та потерпілого;

- Копія паспорта заявника, засвідчена підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

- Копія свідоцтва про смерть потерпілого, засвідчена підписом працівника управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду при пред`явленні оригіналу;

- Копія свідоцтва про шлюб позивача та потерпілого, засвідчена підписом працівника управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду при пред`явленні оригіналу;

- Копія свідоцтва про народження дитини позивача та потерпілого, засвідчена підписом працівника управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду при пред`явленні оригіналу;

- Копія паспорта та довідки про реєстрацію місця проживання потерпілого, засвідчена підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу

- Копії довідки МСЕК про інвалідність ОСОБА_1 від 03.03.2021 р. серії 12ААБ №211156. та копію довідки МСЕК про інвалідність ОСОБА_1 від 16.02.2022 р. серії 12ААБ №439403.

- Копії трудових книжок потерпілого та позивача, засвідчені підписом працівника управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду при пред`явленні оригіналу;

- Копії довідки Козівської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 02.11.2022 р. №60, відповідно до якої мій чоловік ОСОБА_2 , 1974 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживав без реєстрації в період з 2002 року до дня своєї смерті у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_3 , 1977 року народження та сином ОСОБА_4 , 2002 року народження, та Акту від 02.11.2022 р. №06 на предмет встановлення факту проживання.

У заяві також підтверджено підписом працівника управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду, що оригінал Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за встановленою формою (Акт форми Н-1/П від 06.09.2021р. про загибель чоловіка позивача внаслідок травми на виробництві 22.06.2021р.) знаходиться в Тернопільському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області.

Вказане підтверджується копією заяви від 09.11.2022 р., завіреною заступником начальника відділення - начальником відділу страхових виплат та матеріального забезпечення Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області Б.О. Букшованим.

Постановою Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області від 18 листопада 2022 р. №1918/1666.1/4 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні страхових виплат у зв`язку з нібито неподанням необхідних документів, а саме, як вказано у постанові:

1. Витягу з реєстру територіальної громади або відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування);

2. Факт перебування на утриманні потерпілого ( ОСОБА_2 ).

Не погодившись із винесеною постановою відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105-XIV) Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст.8 Закону №1105-XIV: виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду.

Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду.

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

У відповідності до пунктів 1, 2 ч.1 ст.9 Закону №1105-XIV:

Основними завданнями Фонду та його робочих органів є:

1) реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування;

2) надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Частиною 1, ч.2 ст.41 Закону №1105-XIV встановлено:

1. У разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

2. Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Відповідно до частини 6 ст.42 Закону №1105-XIV: у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Згідно ст.ст.43, 44, 45, 47 Закону №1105-XIV: для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються:

1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть;

2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

2. Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника:

1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду;

3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку;

4) довідки навчального закладу про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;

5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.

3. Факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку.

4. Якщо застрахований або члени його сім`ї за станом здоров`я чи з інших причин не спроможні самі одержати зазначені вище документи, їх одержує та подає відповідний страховий експерт Фонду.

Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце:

1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку;

2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим Фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок;

3) вчинення застрахованим умисного кримінального правопорушення, що призвів до настання страхового випадку.

2. Фонд відмовляє у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а в разі смерті потерпілого - у місячний строк з дня смерті застрахованого особам, які мають на це право.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Страхові виплати за поточний місяць провадяться протягом місяця з дня настання страхового випадку. Доставка і переказ сум, що виплачуються потерпілим, провадяться за рахунок Фонду.

За бажанням одержувачів ці суми можуть перераховуватися на їх особові рахунки в банку.

Суми, одержані в рахунок страхових виплат потерпілим або особою, яка має право на ці виплати, можуть бути утримані Фондом, якщо рішення про їх виплату прийнято на підставі підроблених документів або подано свідомо неправдиві відомості, а також якщо допущено помилку, яка впливає на суму страхових виплат.

Належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Відповідно до частини 6 ст.42 Закону №1105-XIV позивач має право на виплату одноразової допомоги, яка виплачується сім`ї потерпілого, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Крім того, позивач на день смерті свого чоловіка була і на даний час є особою з інвалідністю III групи, тому відповідно до зазначених вище норм Закону №1105-XIV має право на виплату одноразової допомоги, як особі, яка перебувала на утриманні потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату (ч.6 ст.42 Закону №1105-XIV).

Також, позивач має право на одержання щомісячних страхових виплат як непрацездатна особа, яка перебувала на утриманні померлого або мала на день його смерті право на одержання від нього утримання, на час інвалідності (ч.1, п.п.3, 5 ч.2 ст.41 Закону №1105-XIV).

Суд зазначає, що вимога про подання Витягу з реєстру територіальної громади або відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) ні Законом №1105-XIV, ні ніяким іншим керівним документом не передбачена. На день смерті потерпілого такої форми взагалі не існувало. При зверненні позивача до територіальної громади їй пояснили, що на померлих таких Витягів не надають, і видали довідку про місце реєстрації чоловіка на день його смерті, копію якої вона додала до заяви 09.11.2022р. Крім того, подала копію довідки Козівської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 02.11.2022 р. №60, відповідно до якої її чоловік ОСОБА_2 , 1974 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживав без реєстрації в період з 2002 року до дня своєї смерті у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_1 , 1977 року народження та сином ОСОБА_4 , 2002 року народження, та копію Акту від 02.11.2022 р. №06 на предмет встановлення факту проживання.

Також, з оскарженої постанови не зрозуміло, що це за документ: «Факт перебування на утриманні потерпілого ( ОСОБА_2 )». У заяві позивач просила три види страхових виплат, а у постанові не наведено жодних обґрунтувань щодо кожної з них.

Щодо позовної вимоги про одноразову допомогу сім`ї, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, суд зазначає наступне.

Виплата цього виду допомоги передбачена частиною 6 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105-XIV).

Відповідно до частини 6 ст.42 Закону №1105-XIV:у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

При цьому, дана виплата (допомога) ніяким чином не пов`язана з непрацездатністю та перебуванням на утриманні померлого осіб, яким вона виплачується. Ця одноразова допомога виплачується сім`ї померлого незалежно від непрацездатності та перебування на утриманні померлого членів сім`ї.

Щодо одноразової допомоги особі, яка перебувала на утриманні потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату (ч. 6 ст.42 Закону №1105-XIV) та щомісячних страхових виплат непрацездатним особам, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. (ч.ч. 1, 2 ст.41 Закону №1105-XIV).

Відповідно до частини 6 ст.42 Закону №1105-XIV: у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується ... одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, ... у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Частиною 1, ч.2 ст.41 Закону №1105-XIV встановлено: у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Суд звертає увагу на норму частини першої статті 41 Закону №1105-XIV, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи не лише, які перебували на утриманні померлого, а й ті, що мали на день його смерті право на одержання від нього утримання.

Саме такою непрацездатною особою, що мала на день смерті потерпілого право на одержання від нього утримання, була позивач.

Також, у частині другій статті 41 Закону №1105-XIV, якою встановлено перелік непрацездатних осіб, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат у разі смерті потерпілого, а саме у пунктах 1, 2 є застереження:

- у пункті 1 щодо дітей з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти;

- у пункті 2 щодо осіб, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють.

А у пункті 3 - особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності - таких застережень (які не працюють, не спроможні заробляти, якщо вони не працюють) не має.

Тому статус позивача, як особи з інвалідністю, повністю відповідає вимогам пункту 3 частини другої статті 41 Закону №1105-XIV, і вона має право на одержання щомісячних страхових виплат, як особа з інвалідністю - член сім`ї потерпілого на час інвалідності.

Якщо, на думку відповідача, позивач не перебувала на утриманні померлого, то вона підпадає під дію пункту 5 частини другої статті 41 Закону №1105-XIV - непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Крім того, постанова відповідача винесена всупереч ст.45 Закону №1105-XIV, якою встановлений вичерпний перелік для відмови у страхових виплатах.

За положеннями частини першої статті 45 Закону №1105-XIV Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце:

1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку;

2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим Фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок;

3) вчинення застрахованим умисного кримінального правопорушення, що призвів до настання страхового випадку.

Тобто, підстав, встановлених Законом, для відмови у страхових виплатах позивачу не було.

Також, суд зазначає, що згідно частин 2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Свідоцтво про шлюб, копію якого подала позивач, вказує на те, що вона і її покійний чоловік ОСОБА_2 були однією сім`єю, і незалежно від різної реєстрації проживали разом, що підтверджує додана до заяви довідка.

Тобто, вищевказаною постановою від 18 листопада 2022 р. №1918/1666.1/4 протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні страхових виплат у зв`язку з нібито неподанням необхідних документів, оскільки на момент винесення постанови у Тернопільському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області були і є на даний час всі необхідні документи для призначення їй страхових виплат, про що описано в позовній заяві і доводиться доданими до позовної заяви документами.

Проте, належної оцінки заяви позивача та інших підтверджуючих документів, відповідачем не надано, що призвело до порушення прав ОСОБА_1 на отримання стахових виплат.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про невідповідність постанови Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області від 18 листопада 2022 року №1918/1666.1/4, якою відмовлено ОСОБА_1 у призначенні страхових виплат критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Суд приходить до висновку, що слід відповідача зобов`язати повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про:

- призначення та виплату одноразової допомоги сім`ї ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві, у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату;

- призначення та виплату одноразової допомоги їй, як дружині ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві, тобто особі з третьою групою інвалідності, яка перебувала на його утриманні, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату;

- призначення та виплату щомісячних страхових виплати, як непрацездатній особі (особі з третьою групою інвалідності - члену сім`ї потерпілого ОСОБА_2 ), яка перебувала на утриманні померлого та мала на день його смерті право на одержання від нього утримання, на час її інвалідності, - відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області від 18 листопада 2022 року "Про відмову у страхових виплатах та надання соціальних послуг ОСОБА_1 скасувати.

Зобов`язати Тернопільське міське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Тернопільській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про:

- призначення та виплату одноразової допомоги сім`ї ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві, у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату;

- призначення та виплату одноразової допомоги їй, як дружині ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві, тобто особі з третьою групою інвалідності, яка перебувала на його утриманні, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату;

- призначення та виплату щомісячних страхових виплати, як непрацездатній особі (особі з третьою групою інвалідності - члену сім`ї потерпілого ОСОБА_2 ), яка перебувала на утриманні померлого та мала на день його смерті право на одержання від нього утримання, на час її інвалідності, - відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Тернопільське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Танцорова, 51,м. Тернопіль,46008 код ЄДРПОУ/РНОКПП 41449715).

Головуючий суддя Подлісна І.М.