Справа № 160/17988/22
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року Справа № 160/17988/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2022р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ та, з урахуванням уточненого позову від 29.11.2022р., просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачеві додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168;

- зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату позивачеві додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 року №168», починаючи з 24.06.2022 року;

- стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 12.02.2016р. він перебуває на службі в Національній поліції, з 26.07.2021р. та по теперішній час працює на посаді провідного фахівця факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. У період з 24.02.2022р. по 24.06.2022р. позивачеві нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022р., проте, починаючи з 24.06.2022р. така додаткова винагорода йому відповідачем не нараховується та не виплачується, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» із руху коштів на зарплатному рахунку з лютого по жовтень поточного року щомісячно. Позивач зазначає, що за колективним зверненням він звертався на гарячу лінію МВС, у відповідь на яку відповідачем було відмовлено у нарахуванні та виплаті наведеної вище додаткової винагороди через те, що положення ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» не поширюються на працівників ДДУВС, оскільки ними завдання поліції не здійснюються, а також вони не перебувають на території проведення бойових дій. Позивач не погоджується з такою бездіяльністю відповідача, вважає, що відповідач є багатопрофільним закладом вищої освіти системи МВС України, наказом ректора від 24.02.2022р. №140 введено в дію План оборони території університету та переведено особовий склад на цілодобовий режим несення служби, діючими нормативно-правовими актами передбачено, що всі без винятку поліцейські отримують додаткову винагороду, передбачену вищенаведеною постановою КМУ №168, жодних виключень, винятків, обмежень щодо виплати поліцейським вказаної додаткової винагороди положення постанови КМУ №168 не містять. За викладеного, позивач вказує на те, що він має законне право на отримання додаткової винагороди поліцейським під час воєнного стану, передбаченої постановою КМУ №168, а бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті такої додаткової винагороди, вважає необґрунтованою та незаконною. Окрім того, у позові позивач також просить стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу, які він поніс у розмірі 6000 грн. згідно до ст.ст.134,139 КАС України (а.с.33-40).

Ухвалою суду від 05.12.2022р. було відкрито адміністративне провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати докази проходження позивачем публічної служби на посадах у відповідача; надати довідку про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення за спірний період з 24.06.2022р. по 31.10.2022р., виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.47).

21.12.2022р. відповідачем до суду подано відзив на позов, у якому останній не погоджується із позовом позивача з підстав того, що п.1 постанови КМУ №168 установлено, що поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, відповідно до посадових обов`язків основним завданням позивача (на підставі постанови КМУ від 05.09.1996р. №1074), який перебуває на посаді провідного фахівця факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності ДДУВС, є провадження освітньої діяльності, а не виконання основних завдань поліції відповідно до ст.2 Закону України «Про Національну поліцію», отже, всі гарантії діяльності органів внутрішніх справ повинні бути прямо передбачені законодавством. 07.07.2022р. були внесені зміни до постанови КМУ №168, де пунктом 2-1 передбачено, що порядок та умови виплати додаткової винагороди, передбачені вказаною постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України №775 від 28.11.2022р. затверджений Порядок та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, який зареєстрований в Мінюсті України 01.12.2022р. за №1514/38850 (далі Порядок №775) та відповідно до абз.2 п.8 та п.п.9,10 п.14 згаданого Порядку №775 установлено, що додаткова винагорода виплачується поліцейським, відрядженим до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, до 30 червня 2022р. та додаткова винагорода не виплачується за умов, якщо поліцейські відряджені до державних органів, установ та організацій, крім тих, які залучаються в установленому порядку до безпосереднього виконання повноважень поліції, а також якщо поліцейські є здобувачами освіти денної форми навчання закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, крім тих, які залучаються в установленому порядку до виконання повноважень поліції. За викладеного, відповідач зазначає, що із наведених приписів Порядку вбачає факт, який підтверджує неможливість задоволення позовних вимог позивача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. після 30.06.2022р. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, відповідач вказує на те, що ДДУВС є неприбутковим державним закладом вищої освіти зі специфічними умовами навчання, фінансування державного закладу відбувається з державного бюджету відповідно до затвердженого Кошторису на рік, Кошторис на 2022 рік немає відповідної статті видатків для оплати витрат на професійну правничу допомогу. Додатково у клопотанні від 21.12.2022р. відповідач зазначив, що на виконання вищенаведеного наказу МВС України №775 позивачеві нараховано та сплачено додаткову винагороду у період з 24.06.2022р. по 30.06.2022р. згідно наказу №925 від 12.12.2022р. (а.с.51-72).

Ухвалою суду від 03.02.2022р. через не надання відповідачем довідки про нараховані та виплачені позивачеві суми грошового забезпечення за спірний період, необхідність повторного її витребування, на підставі ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України було продовжено строк розгляду даної справи до 03.03.2023р. (а.с.76).

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 03.03.2023р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із наявних копій документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Громадянин України ОСОБА_1 , капітан поліції, перебуває на службі в Національній поліції України безперервно з 12 лютого 2016р., працює на посаді провідного фахівця факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ з 26 липня 2021 року по теперішній час, що підтверджується копією паспорту позивача, копією посвідчення позивача та копією довідки ДДУВС від 27.06.2022р. №419 (а.с.10-16).

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який у подальшому було продовжено відповідними Указами Президента України, зокрема, і з 23 серпня 2022р. строком на 90 діб. (Указ від 12.08.2022р. №573).

Також, 28.02.2022р. п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 (далі постанова КМУ №168), у редакції, чинній на 28.02.2022р., було установлено виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. щомісячно, зокрема, поліцейським.

Дана постанова набрала чинності з дати її опублікування (28.02.2022р.) та застосовується з 24.02.2022р. (п.5 постанови КМУ №168).

У період з 24.02.2022р. по 30.06.2022р. позивачеві була нарахована та виплачена додаткова винагорода, встановлена постановою КМУ №168, що підтверджується довідкою відповідача від 07.02.2023р. №58 (а.с.23).

Факт не нарахування та невиплати відповідачем позивачеві додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 у період з 01.07.2022р. по 31.10.2022р. підтверджено відповідачем у відзиві на позов, а також і довідками відповідача від 07.02.2023р. №57 та №58 (а.с.51-55, 83-84).

Надалі, у жовтні 2022р. поліцейські ДДУВС звернулися з колективним зверненням до Міністра внутрішніх справ України, серед яких і позивач (п.16 звернення) з приводу не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, що підтверджується змістом його копії, наявної у справі (а.с.42-45).

У відповідь на вказане колективне звернення МВС України листом від 24.10.2022р. за №Д-12876/15 повідомило, що відповідно до п.2-1 постанови КМУ №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. У зв`язку з цим Національною поліцією України підготовлено та надіслано на погодження до МВС проект наказу «Про затвердження Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану», який наразі перебуває на погодженні в структурних підрозділах Міністерства та у подальшому буде подано на державну реєстрацію в установленому порядку, що підтверджується змістом відповідного листа (а.с.46).

Зазначена вище бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачеві додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, починаючи з 24.06.2022р., є предметом спору у цій справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову частково, виходячи з наступного.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову №168, пунктом 1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування (28.02.2022р.) та застосовується з 24 лютого 2022 року.

В подальшому до пункту 1 вказаної постанови №168 вносилися ряд наступних змін.

Так, відповідно до постанови КМУ №217 від 07.03.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виключивши в абзаці першому слова (крім військовослужбовців строкової служби)».

Згідно з пунктом 2 постанови КМУ №217 від 07.03.2022 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування (07.03.2022р.)та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою КМУ №350 від 22.03.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнивши абзац перший після слів та поліцейським словами, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка.

Згідно з пунктом 2 постанови КМУ №350 від 22.03.2022 вона набрала чинності з дня її опублікування ( 22.03.2022р.) та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до постанови КМУ №754 від 01.07.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в абзаці першому слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова щомісячно доповнено словами (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування (08.07.2022р.) та застосовується з 1 червня 2022 року.

У відповідності до постанови КМУ № 793 від 07.07.2022 внесені наступні зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:

«У пункті 1:

1) в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінити словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Згідно з пунктом 2 постанови КМУ №793 від 07.07.2022 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування (19.07.2022р.) та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 ( зі змінами, внесеними постановою №793) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови № 168 (зі змінами, внесеними постановою №793) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Надалі, постановою КМУ №1146 від 08.10.2022р. внесені наступні зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та установлено, що на період дії воєнного стану, зокрема, поліцейським, виплачується додаткова винагорода у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Дана постанова набирає чинності з дня опублікування (18.10.2022р.) та застосовується з 1 вересня 2022р.

Наведені приписи були чинними у спірний період з 18.10.2022р. по 31.10.2022р.

При цьому, як вбачається зі змісту позову, предметом спору у цій справі є період з 24.06.2022р. (по що зазначено у позові), однак кінцевий строк (період) у позові не зазначено, а отже, судом вирішується спір за період з 24.06.2022р. по 31.10.2022р. з урахуванням дати подання позову до суду 10.11.2022р. та виходячи з вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У пункті 2 Рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що за загальним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті (п.3 наведеного Рішення Конституційного Суду України).

Аналізуючи вищенаведені приписи нормативно-правових актів, якими були внесені зміни до постанови КМУ №168 постановами КМУ №217, 350, 754, 793, 1146, враховуючи приписи ст.58 Конституції України та висновки Рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у їх сукупності, можна дійти висновку, що дія нормативно-правового акту в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, до події, факту застосовується той нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, при цьому, можливість надання зворотної дії в часі приписам такого нормативно-правового акту повинна бути зазначена (вказана) у цьому нормативно-правовому акті.

Відповідно, із наведеного, можна зробити висновок про те, що постанова КМУ №168 у редакції постанов КМУ №217, 350, 754, 793, 1146 набрали чинності та діяли у наступний період, а саме:

- постанова КМУ №217 від 07.03.2022р. набрала чинності з дня її опублікування, такою датою є 07.03.2022р. (п.2 цієї постанови) та діяла до 23.03.2022р. (передбачено виплату поліцейським додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. щомісячно);

- постанова КМУ №350 від 22.03.2022р. набрала чинності з дня її опублікування 24.03.2022р. (п.2 постанови) та діяла до 07.07.2022р. включно (передбачено виплату поліцейським додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. щомісячно за умови, якщо вони несуть службу в органах, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких ведеться допомога в рамках Програми «єПідтримка»);

- постанова КМУ №754 від 01.07.2022р. набрала чинності з дня її опублікування 08.07.2022р. (п.2 постанови) та діяла до 18.07.2022р. включно (передбачено виплату поліцейським додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. щомісячно за умови, якщо вони несуть службу в органах, в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні));

- постанова КМУ №793 від 07.07.2022р. набрала чинності з дня її опублікування 19.07.2022р. (п. 2 постанови) та діяла до 17.10.2022р. включно (передбачено виплату поліцейським додаткової винагороди у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за умови, якщо вони несуть службу в органах, в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні));

- постанова КМУ №1146 від 08.10.2022р. набрала чинності з дня її опублікування 18.10.2022р. (п.2 постанови) та діяла і у спірний період до 31.10.2022р., у вказані постанові міститься вказівка на її застосування з 1 вересня 2022р. (тобто, застосовано зворотну дії положень цієї постанови в часі) (передбачено виплату поліцейським додаткової винагороди у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць).

Згідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022р. №204-р зі змінам, внесеними розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.03.2022р. №213-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» до наведено переліку включена у тому числі і Дніпропетровська область.

В той же час, як видно зі змісту пункту 1 постанови КМУ №168 зі змінами, внесеними постановою КМУ №1146 від 08.10.2022р., які набрали чинності з 18.10.2022р. та діяли у період до 31.10.2022р. (що є предметом спору у цій справі) було передбачено виплату поліцейським додаткової винагороди у розмірі до 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць без будь-яких умов та застосовано зворотну дію цього нормативно-правового акту з урахуванням того, що він не скасовує, а пом`якшує (покращує майнове) становище особи, (що відповідає наведеним вище висновкам Рішення Конституційного Суду України), а саме: у постанові №1146 зазначено про пряму вказівку щодо застосування його норм з 1 вересня 2022р.

Таким чином, з урахуванням того, що Дніпропетровська область була включена до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», а позивач, як поліцейський, проходить (несе) службу у Національній поліції України на території Дніпропетровської області (на посаді провідного фахівця факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ з 26 липня 2021 року, що розташований у місті Дніпрі), внесення змін до постанови КМУ №168 постановою КМУ №1146 за якою передбачено виплату поліцейським додаткової винагороди у розмірі до 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць без будь-яких умов, які набрали чинності з 18.10.2022р., при цьому, у ній зазначено, що норми цієї постанови застосовуються з 1 вересня 2022р., суд приходить до висновку, що позивач мав право на отримання відповідної додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168 у період з 01.07.2022р. по 07.07.2022р. та за період з 01.09.2022р. по 31.10.2022р.,

З огляду на викладене, бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачеві наведеної додаткової винагороди у вказаний вище спірний період, яка підтверджена самим відповідачем у відзиві та у наданих ним довідках від 07.02.2023р. №57, №58, є протиправною.

За приписами ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 наведеного Кодексу, визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем у відзиві не було наведено жодних підстав та не надано суду доказів, які б свідчити про правомірність бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачеві додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168 у період з 01.07.2022р. по 07.07.2022р. та у період з 01.09.2022р. по 31.10.2022р. з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу норм чинного законодавства.

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення аргументи відповідача у відзиві з приводу того, що 07.07.2022р. були внесені зміни до постанови КМУ №168, де пунктом 2-1 передбачено, що порядок та умови виплати додаткової винагороди, передбачені вказаною постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів, відповідно, наказом МВС України №775 від 28.11.2022р. затверджений Порядок та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, який зареєстрований в Мінюсті України 01.12.2022р. за №1514/38850 (далі Порядок №775) та за абз.2 п.8 та п.п.9,10 п.14 згаданого Порядку №775 установлено, що додаткова винагорода не виплачується за умов, якщо поліцейські відряджені до державних органів, установ та організацій, крім тих, які залучаються в установленому порядку до безпосереднього виконання повноважень поліції, з огляду на те, що, по-перше, керівникам міністерств та державних органів п.2-1 постанови КМУ №168 делеговані повноваження лише щодо визначення умов і порядку виплати додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168, в той же час, склад осіб, які мають право на виплату такої додаткової винагороди встановлено у пункті 1 постанови КМУ №168 (зокрема, поліцейським, які несуть службу в органах поліції), приписи, якої носять вищу силу, ніж норми Порядку №775; по-друге, вказаний Порядок №775 був прийнятий 28.11.2022р., а набрав чинності 02.12.2022р., тобто, наведений нормативно-правовий акт не може бути застосований у даних правовідносинах, предметом спору в якому є період з 01.07.2022р. по 31.10.2022р., оскільки його приписи не мають зворотної дії в часі у відповідності до вимог ст.58 Конституції України з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999р.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, перевіривши правомірність допущення відповідачем бездіяльності, яка полягає у не нарахування та не виплаті позивачеві додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168 у період з 01.07.2022р. по 07.07.2022р. та у період з 01.09.2022р. по 31.10.2022р., суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, допустив вищенаведену бездіяльність протиправно, не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, вищенаведеною бездіяльністю відповідач допустив порушення прав та інтересів позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такої бездіяльності щодо не нарахування та невиплати позивачеві додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168 у період з 01.07.2022р. по 07.07.2022р. та у період з 01.09.2022р. по 31.10.2022р. протиправною.

Також, виходячи із того, що судом встановлена вищенаведена протиправна бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому у вказаний період додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168, позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме: провести нарахування та виплату позивачеві додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168 за вказаний період, підлягають задоволенню як похідні позовні вимоги та з урахуванням того, що належним і ефективним способом захистом порушеного права позивача, є саме зобов`язання відповідача вчинити певні дії згідно з вимог ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В той же час, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачеві додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168 за період з 24.06.2022р. по 30.06.2022р., а відповідно, і зобов`язання вчинити дії по її нарахуванню та виплаті за вказаний період задоволенню не підлягають, оскільки судом встановлено, що за вказаний період відповідна додаткова винагорода позивачеві була нарахована та виплачена відповідачем, що підтверджується змістом довідки відповідача від 07.02.2023р. за №58 (а.с.83).

Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачеві додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168 за період з 08.07.2022р. по 31.08.2022р., виходячи з наступного.

Із аналізу вищевказаних проаналізованих нормативно-правових актів судом було встановлено, що у період з 08.07.2022р. по 31.08.2022р. діяли приписи постанови КМУ №168 зі змінами, внесеними постановами КМУ №754, №793 за якими було передбачено виплату поліцейським додаткової винагороди у розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за умови, якщо вони несуть службу в органах, в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Разом з тим, як вбачається зі змісту проаналізованого судом Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022р. №75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточення (блокуванні) зі змінами, внесеними наказами №147, №152, №159, №169, №188 та №193 станом з 08.07.2022р. по 31.08.2022р. (спірний період), Дніпровська територіальна громада до вказаного переліку не входить, а відповідно, суд приходить до висновку, що у вказаний період позивач не мав права на нарахування та виплату йому відповідачем додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168 зі змінами, внесеними постановами КМУ №754, №793, які діяли у вказаний період.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачеві додаткової винагороди, встановленої Постановою КМУ №168 у період з 08.07.2022р. по 31.08.2022р., задоволенню не підлягають, а відповідно, і в частині позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії за вказаний період, позивачеві слід відмовити.

При цьому, у даних правовідносинах судом враховується і те, що згідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у його рішенні від 26.12.2011р. №20-рп/2011 передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Отже, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права.

А згідно до ч.1 ст.15 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що під час війни або іншої суспільної небезпеки, яка загрожує життю нації, будь-яка Висока Договірна Сторона може вживати заходів, що відступають від її зобов`язань за цією Конвенцією, виключно в тих межах, яких вимагає гострота становища, і за умови, що такі заходи не суперечать іншим її зобов`язанням згідно з міжнародним правом.

За викладених обставин та враховуючи, що з 24.02.2022р. через збройну агресію рф в Україні оголошений воєнний стан, який триває і станом на 03.03.2023р., суд приходить до висновку, що обмеження державою додаткових виплат, які фінансуються із державного бюджету, за умови проведення виплат основних складових грошового забезпечення поліцейських, в умовах воєнного стану відповідає критеріям пропорційності та справедливості, а відповідно, є конституційно допустимим.

Що стосується вимог позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат, які складаються, зокрема, з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн., то ці позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 1500 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи - ч.3 ст.132 наведеного Кодексу.

За приписами ч.3, ч.4 та ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом для справи.

Так, зі змісту наданих суду копії договору про надання правничої допомоги серія АБХДГ №3110-12/2022 від 31.10.2022р. укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатське бюро «Хрипунова Дениса Григоровича» видно, що предметом цього договору є надання позивачеві вказаним Бюро правової (юридичної) допомоги для захисту у разі порушення, невизнання чи оспорювання прав, свобод та законних інтересів позивача (Клієнта) відповідно до чинного законодавства, представлення інтересів позивача в судах, на підтвердження його виконання надані копії рахунку на оплату від 31.10.2022р.,квитанції №27 про оплату 6000 грн., копії акту виконаних робіт (наданих послуг) №А-3110-12/2022 від 07.11.2022р. зі змісту яких видно, що вказаним Адвокатським бюро для позивача надані правові послуги, а саме:1) консультація 2 години, ціна 500,00 грн. сума послуги становить 1000 грн.; 2)вивчення отриманих відомостей (наданих документів), розробка стратегії захисту 1 година, ціна послуги 1000 грн., сума становить 1000 грн.; 3) підготовка, складання та подання позовної заяви до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 1 документ, ціна послуги 4000 грн. сума становить 4000 грн., разом загальна сума виконаних робіт становить 6000 грн. (а.с.25-28).

Проаналізувавши вищенаведені норми процесуального законодавства, умови договору про надання правової допомоги та зміст наданих послуг за вищенаведеним розрахунком, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням співмірності витрат на оплату правової допомоги, виходячи із складності справи, категорія якої не є складною, позов немайнового характеру (щодо права позивача на нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168), обсягу наданих послуг та виконаних адвокатом робіт, те, що позивач сам є фахівцем в галузі права, слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1500 грн. з урахуванням вимог ч.5, ч.6 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням співмірності та зменшення судом розміру таких витрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 1500,00грн.

При цьому, судом відхиляється та критично надається оцінка доводам відповідача у відзиві з приводу того, що ДДУВС є неприбутковим державним закладом освіти зі специфічними умовами навчання, фінансування діяльності закладу відбувається з державного бюджету відповідно до затвердженого Кошторису на рік, в Кошторисі на 2022р. немає відповідної статті видатків для оплати витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на те, що наведені обставини не є підставами для відмови у здійсненні розподілу судових витрат, зокрема, і витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з вищенаведених норм ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також судом враховується і те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 27.11.2019р. у справі №160/3114/19, яка підлягає застосуванню адміністративним судом відповідно до положень ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

За викладених обставин, слід дійти висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4500,00 грн., тому у вказаній частині позовних вимог слід відмовити.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин підлягають стягненню з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати позивача, понесені ним по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн., виходячи із розрахунку 992,40 грн. (сплаченого судового збору за квитанцією №0.0..1 від 07.11.2022р.) / 2, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам за нормами ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 134, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 року №168 за період з 01.07.2022р. по 07.07.2022р. та за період з 01.09.2022р. по 31.10.2022р.

Зобов`язати Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ (49005, м. Дніпро, пр.Гагаріна, 26, ) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 року №168 за період з 01.07.2022р. по 07.07.2022р. та за період з 01.09.2022р. по 31.10.2022р.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (49005, м. Дніпро, пр.Гагаріна, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп. (чотириста дев`яносто шість грн. 20 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. 00 коп. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва