Справа № 592/568/23
Суддя: Алфьоров А. М.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№592/568/23
Провадження №2-а/592/26/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., позивача ОСОБА_1 , адвоката Руднєва Є.Г., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Сумській області Русакова Віктора Вікторовича, Управління патрульної поліції в Сумській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що інспектором батальйону 1 роти 2 Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Русаковим В.В. було винесено відносно нього постанову серії ЕАР № 6377739 від 07.01.2023 р. за нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. Вважає зазначену постанову незаконною та просить її скасувати. З оскаржуваної постанови вбачається, що 07.01.2023 р. о 00 год. 02 хв. в м. Суми по вул. І.Франка, 97, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавлений права керування транспортними засобами Ковпаківським районним судом м. Суми від 18.10.2022 р., чим порушив п. 2.1 А Правил дорожнього руху. Після ознайомлення зі змістом оскаржуваної постанови було встановлено, що інспектором було допущено ряд порушень при її складанні, а саме зміст правопорушення у постанові не наведений, оскільки він автомобілем не керував, перебував у автомобілі в якості пасажира. Інспектором не досліджувалися докази, не було встановлено факту керування транспортним засобом. Просить суд: скасувати постанову серії ЕАР № 6377739 від 07.01.2023 р.; стягнути з відповідачів на його користь витрати по сплаті судового збору у сумі 536 грн. 80 коп. та витрати за надання правничої допомоги у сумі 5000 грн.

У судовому засіданні позивач позивач ОСОБА_1 та адвокат Руднєв Є.Г. позов підтримали, просили задовольнити.

Інспектор 1 роти 2 Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Русаков В.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що 07.01.2023 р. о 00 год. 02 хв. в м. Суми по вул. І.Франка, 97, під час патрулювання було виявлено транспортний засіб GREAT WALL HAVAL H3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.04.2022 р. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто, ОСОБА_1 не мав права керувати транспортним засобом. ОСОБА_1 коли помітив працівників поліції, переліз з водійського на пасажирське місце.

Представник Управління патрульної поліції в Сумській області у судове засідання не з`явився, надали відзив на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно ч. 1 ст. 77 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Судом було встановлено, що 07.01.2023 р. інспектором 1 роти 2 Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Русаковим В.В. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕАР № 6377739 від 07.01.2023 р., якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідності за ч. 4 ст. 126 КК України та на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 20400 грн., що підтверджується копією відповідної постанови.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Вимогами частини четвертої статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Тобто, об`єктивною стороною вказаного правопорушення є керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно ч.1 ст.77 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення зазначено наявний в матеріалах адміністративної справи відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закону) передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Наявний у матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери інспектора полії спростовує твердження інспектора про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом GREAT WALL HAVAL H3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки на відео чітко видно, як позивач ОСОБА_1 вийшов із пасажирської правої сторони автомобіля. За кермом автомобіля перебувала інша особа, як вбачається з відео.

Будь-яких інших доказів на спростування вказаного факту відповідачі суду не надали.

Твердження інспектора поліції про те, що позивач ОСОБА_1 помітивши працівників поліції, переліз із водійського на пасажирське місце, суд не бере до уваги, оскільки відеозапис спростовує вказаний факт, а твердження інспектора ґрунтується на припущеннях та суб`єктивності.

Суд погоджується з доводами позивача щодо безпідставності притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Матеріали вказаної адміністративної справи не містять належних доказів для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП з урахуванням вищевикладених обставин.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги у сумі 5000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 7 ст. 141 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: Договір № 001-2023 від 07.01.2023 р. про надання правничої допомоги укладений між адвокатом Руднєвим Є.Г. та Іващенком С.М., Додаток № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 07.01.2023 р., товарний чек № 001/2023 від 16.01.2023 р. на суму 5000 грн.

Товарний чек № 001/2023 від 16.01.2023 р. на суму 5000 грн. є неналежним доказом сплати коштів за надання правничої допомоги адвоката, оскільки не містить відмітки банку або іншої фінансової установи, на думку суду оформлений не у встановленому законом порядку, тому відповідно вимога у цій частині позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 139 КАС України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 126, 251, 280, 288 і 293 КУпАП, ст. ст. 8-9, 72-77, 241, 242-246, 250 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Сумській області Русакова Віктора Вікторовича, Управління патрульної поліції в Сумській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Сумській області Русакова Віктора Вікторовича від 07.01.2023 р. серії ЕАР № 6377739 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20400 грн. скасувати.

Закрити адміністративне провадження по справі про адміністративне правопорушення за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп., а у разі відсутності в Управлінні патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції відкритих рахунків в органах Казначейства стягнути судові витрати з Державного бюджету України.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надісланням його копії до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя А.М. Алфьоров