Справа № 320/9180/20
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 березня 2023 року м.Київ № 320/9180/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І.,

при секретарі судового засідання Єжелі А.О.,

за участю

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Сенько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді у межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до міського голови м.Бровари Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, Броварської міської ради Київської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до міського голови м. Бровари Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, Броварської міської ради Київської області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області, пов`язані із прийняттям рішення щодо трьох заяв пункту 2 «Рішення міської ради від 17.03.2020 №1834-72-07 «Про розгляд заяв ОСОБА_1 » яким вирішено: « 3. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 01.10.2018 №11-16-2/6928, №11-16- 2/6929 відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України»;

- скасувати пункт 2, пов`язаного з прийняттям рішення щодо трьох заяв «Рішення міської ради від 17.03.2020 №1834-72-07 «Про розгляд заяв ОСОБА_1 », яким вирішено: « 3. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 21.01.2020 року відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України»;

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути три заяви ОСОБА_1 від 21.01.2020 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва на черговій сесії цієї ради відповідно до вимог пункту 2, пункту 6 частини шостої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду», а також Угоди про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців від 15 квітня 1994 року, яка ратифікована Україною 26 квітня 1996 року», Рішення Конституційного суду України від 17.07.2018 року, справа № 1-11/2018(3830/15);

- визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області, пов`язаних із прийняттям рішення щодо заяви позивача від 29.04.2020 пункту 2 «Рішення міської ради від 04.06.2020 №1834-776-07 «Про розгляд заяв ОСОБА_1 », яким вирішено: « 3. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 29.04.2020 року відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України»;

- скасувати пункту 2, пов`язаного із прийняттям рішення щодо заяви позивача від 29.04.2020 «Рішення міської ради від 04.06.2020 №1834-776-07 «Про розгляд заяв ОСОБА_1 », яким вирішено: « 3. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 29.04.2020 відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України»;

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2020 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва на черговій сесії цієї ради відповідно до Рішення Конституційного суду України від 27 лютого 2020 року, справа №1-247/2018(3393/18), Рішення Конституційного суду України від 17.07.2018 року, справа №1-11/2018(3830/15), Постанови Великої Палати Верховного суду від 12 листопада 2019 року, пункту 2, пункту 6 частини шостої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду» та також Угоди про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної, війни учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців від 15 квітня 1994 року, яка ратифікована Україною 26 квітня 1996 року», Рішення Конституційного суду України від 17.07.2018 справа № 1-11/2018(3830/15);

- визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області, за порушення ст. 15 та 20 Закону України «Про звернення громадян», щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.01.2020 та 29.04.2020, підмінила предмет та підстави звернення позивача та розглянута за його відсутності, без надання можливості додатково обґрунтувати свої вимоги;

- визнати протиправними дії міського голови м. Бровари Броварської міської ради м. Бровари Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, який не розглянув заяви ОСОБА_1 від 21.01.2020 та 29.04.2020 та за відмову керівника органу влади розглянути заяви позивача особисто;

- зобов`язати міського голову м. Бровари Броварської міської ради Київської області ОСОБА_2 розглянути заяви позивача від 21.01.2020 та 29.04.2020 особисто та в присутності позивача, з підстав та предмету звернення позивача, з посиланням на норми законодавства та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення, та підписати дану відповідь особисто;

- визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області за зміну підстав звернення позивача щодо відведення земельної ділянки, викладену в заявах від 21.01.2020 та 29.04.2020, та примушенням надавати проект землеустрою до заяви, який не передбаченим законодавством при відведенні земельної ділянки, відповідно заяв позивача;

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області, усунути недоліки при розгляді звернень громадян відповідно до Закону України «Про звернення громадян», провести службову перевірку, та встановити, ким де і коли було змінено підстави звернення ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки в заявах від 21.01.2020 та 29.04.2020 та встановити хто примушує позивача надавати документи, які не передбачені законодавством при відведенні земельної ділянки;

- визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області за розгляд на сесії міської ради проекту рішення міської ради, в той час, як в повідомленнях з витягів з сесій міської ради від 17.03.2020 та 04.06.2020 повідомлялось, що розглядалися заяви позивача;

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області відшкодувати матеріальні збитки ОСОБА_1 в розмірі 2000000 гривень (два мільйони гривень) та стягнути з відповідача кошти в розмірі 2000000 гривень (два мільйони гривень);

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області, відшкодувати моральну шкоду ОСОБА_1 в розмірі 2000000 гривень (два мільйони гривень) та стягнути з відповідача кошти в розмірі 2000000 гривень (два мільйони гривень);

- зобов`язати Броварську міську раду Київської області надати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 задоволено заяву судді Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д. про самовідвід.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 задоволено заяву судді Київського окружного адміністративного суду Леонтовича А.М. про самовідвід.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Колесніковій І.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 25.11.2020.

Ухвалою суду від 20.11.2020 визнано необґрунтованим, заявлений ОСОБА_1 відвід судді Колесніковій І.С. в адміністративній справі №320/9180/20.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Колесніковій І.С. в адміністративній справі №320/9180/20.

Ухвалою суду від 12.01.2021 визнано необґрунтованим, заявлений ОСОБА_1 відвід судді Колесніковій І.С. в адміністративній справі №320/9180/20.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Колесніковій І.С. в адміністративній справі №320/9180/20.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 задоволено заяву судді Київського окружного адміністративного суду Колеснікової І.С. про самовідвід.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І.

Ухвалою суду від 22.01.2021 справу прийнято до провадження судді Лисенко В.І. та призначено підготовче судове засідання.

У судовому засіданні, призначеному на 01.03.2022 позивач в усній формі заявив відвід судді Лисенко В.І., який мотивував тим, що суд відмовив у задоволенні його клопотання про забезпечення доказів та на протязі трьох років не вчинює жодних процесуальних дій для витребування доказів у цій справі.

Відповідно до ухвали від 01.03.2023 суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І. в адміністративній справі №320/9180/20.

Також, 01.03.2023, з огляду на зазначене, суддя Лисенко В.І. подала заяву про самовідвід, на підставі пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, для забезпечення усунення будь-яких сумнівів у позивача щодо неупередженості (об`єктивності) судді в розгляді цієї адміністративної справи.

У судовому засіданні 01.03.2023 головуючий суддя Лисенко В.В. оголосила заяву про самовідвід від 01.03.2023.

При вирішенні питання про наявність підстав для самовідводу судді, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також "ЄСПЛ") є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі П`єрсак проти Бельгії (Piersac vs Belgium) ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі Фей проти Австрії ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Такі ж самі висновки містяться в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02).

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про його упередженість, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо самовідводу.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Отже, право на подання заяви про відвід (самовідвід) судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Беручи до уваги зазначене, у випадку продовження розгляду справи головуючим суддею Лисенко В.І. у позивача чи у стороннього спостерігача може виникнути обґрунтований сумнів у безсторонності та неупередженості судді при розгляді вказаної справи, зокрема, що суд у складі головуючого судді Лисенко В.І. зможе ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення у даній справі, хоча і не існує доказів в упередженості та зацікавленості судді, а тому, задля виключення будь-яких сумнівів щодо дотримання судом принципів законності, неупередженості та об`єктивності за результатами розгляду цієї справи, суд вважає, що подана заява судді про самовідвід є вмотивованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Керуючись статтями 39, 40, 41, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити заяву судді Лисенко В.І. про самовідвід.

Передати адміністративну справу №320/9180/20 до Відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала про набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Лисенко В.І.