Справа № 600/326/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/326/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 17 січня 2023 року ВП №70354883 в розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що не погоджується із прийнятою відповідачем постановою про накладення штрафу від 17 січня 2023 року ВП №70354883 за невиконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року №600/922/20-а, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки 03 січня 2023 року позивач направив відповідачу лист з підтверджуючими доказами №2400-0802-5/64 від 02 січня 2023 року про виконання судового рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року по справі №600/922/20-а. Так, на виконання рішення суду від 13.05.2021 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2021 року у справі №600/922/20-а Головним управлінням проведено ОСОБА_1 з 01.04.2020 року відповідний перерахунок пенсії з урахуванням покладених судом зобов`язань. Різниця між розміром пенсії, визначеним відповідно до рішення суду і розміром пенсії обчисленим без урахування рішення суду за період з 01.04.2020 по 30.09.2021 року складає 149804,29 грн, яку включено до реєстру судових рішень та внесено відповідну інформацію. Вказана сума доплати має бути виплачена позивачу за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. Позивач вважає, що невиконання рішення суду в частині вплати виплати нарахованих стягувачу грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 22 лютого 2023 року о 14 год. 00 хв.; встановлено відповідачу строк для подання відзиву; задоволено клопотання позивача та залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_1 ; витребувати у відповідача матеріали виконавчого провадження ВП №70354883.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, подав до суду відзив на позову заяву, в якому вказав про законність вчинених ним дій. Зазначав, що у зв`язку із невиконанням рішення суду в частині виплати пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (який діяв на момент виникнення правовідносин) в розмірі 90% від розміру заробітної плати на підстав довідки прокуратури Чернівецької області від 28.02.2020 року, державним виконавцем винесено оскаржувану позивачем постанову. Разом із цим, наголошував на тому, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області не надано відповідачу жодних доказів щодо відсутності коштів для виплати відповідної доплати на виконання судового рішення, а здійснення розрахунку на доплату пенсії є лише передумовою її виплати не свідчить про виконання рішення суду в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_1 подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області не виконало рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року, залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року, а саме: не здійснило перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 за вислугу років в розмірі 90% від розміру заробітної плати на підставі довідки прокуратури Чернівецької області від 28 лютого 2020 року №18-100вих-20, з урахуванням раніше виплачених сум. На її думку, невиконання рішення суду полягає у тому, що хоч в розрахунках пенсії наданих позивачем загальний процент розрахунку пенсії від заробітку становить 90, максимальний розмір пенсії, що виплачується позивачеві не відповідає сумі основного розміру пенсії після проведеного перерахунку.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надійшла до суду заява, в якій позивач просив суд розглянути справу без участі його представника.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

За таких обставин, враховуючи положення частини третьої статті 194, частини першої статті 205, частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі №600/922/20-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, викладене у листі від 12.03.2020 року № 2400-0206-8/8084 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно заяви від 03.03.2020 року, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ (в редакції станом на час призначення пенсії). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01.04.2020 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" (який діяв на момент виникнення правовідносин) в розмірі 90% від розміру заробітної плати на підставі Довідки прокуратури Чернівецької області від 28 лютого 2020 року № 18-100 вих-20, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі №600/922/20-а видано виконавчий лист про: зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01.04.2020 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (який діяв на момент виникнення правовідносин) в розмірі 905 від розміру заробітної плати на підставі Довідки прокуратури Чернівецької області від 28 лютого 2020 року №18-100 вих-20, з урахуванням раніше виплачених сум.

15 листопада 2022 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70354883 щодо виконання виконавчого листа виданого Чернівецьким окружним адміністративним судом по справі №600/922/20-а.

Листом від 29 листопада 2022 року №2400-0802-5/40443 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило, зокрема, відповідача про те, що Головним управлінням на виконання рішення суду по справі №600/922/20-а ОСОБА_1 проведено відповідний перерахунок пенсії з урахуванням покладених судом зобов`язань. Різниця між розміром пенсії, визначеним відповідно до рішення суду і розміром пенсії, обчисленим без урахування рішення суду за період з 01.04.2020 по 30.09.2021 складає 149804,29 грн, яку включено до Реєстру судових рішень та внесено відповідну інформацію. Водночас враховуючи положення пункту 1 статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також положення рішень Конституційного Суду від 26.12.2011 320-рп/2011 та від 25.01.2012 №3-рп/2012, джерелом фінансування виплат на виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 є кошти державного бюджету. Таким чином, нараховані суми можуть бути виплачені органом Пенсійного фонду після відповідного фінансування з Державного бюджету України.

20 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій повідомила про не виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду в частині проведення перерахунку та виплату пенсії в розмірі 90% від розміру заробітної плати на підставі Довідки прокуратури Чернівецької області від 28 лютого 2020 року №18-100 вих-20 з урахуванням раніше виплачених сум, а тому просила вжити відповідних заходів щодо виконання боржником рішення.

20 грудня 2022 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області вимогу про надання підтверджуючих доказів виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду №600/922/20-а від 13.05.2021 року в частині перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (який діяв на момент виникнення правовідносин) в розмірі 90% від розміру заробітної плати на підставі довідки прокуратури Чернівецької області від 28 лютого 2020 року №18-100 вих-20, з урахуванням раніше виплачених сум. У випадку невиконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду №600/922/20-а від 13.05.2021 року у вищевказаній частині у встановлені законом строки, обґрунтувати поважність причин такого невиконання.

На виконання вказаної вище вимоги, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області направило на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції лист від 02 січня 2023 року №2400-0802-5/64, зміст якого аналогічний змісту листа від 29 листопада 2022 року №2400-0802-5/40443.

17 січня 2023 року на підставі статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про накладення штрафу ВП №70354883, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Не погоджуючись із постановою від 17 січня 2023 року ВП №70354883, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Статтею 1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частини першої статті 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною четвертою статті 19 Закону №1404-VІІІ визначено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону №1404-VІІІ за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно статті 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу указаних норм вбачається, зокрема, що безумовною підставою для накладення штрафу є невиконання рішення суду без поважних причин у визначений строк, за умови, що судове рішення не виконане без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Судом встановлено, що 17 січня 2023 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято постанову про накладення штрафу, згідно якої накладено на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн за не виконання рішення суду.

Між тим, вказана відповідачем обставина (не виконання рішення суду) у розумінні Закону України Про виконавче провадження не є підставою для прийняття постанови про накладення штрафу.

Суд зазначає, що визначальним при вирішенні питання про накладення на боржника штрафу є не встановлення самого факту невиконання ним рішення суду, а надання оцінки причинам, у зв`язку з якими боржник не виконує (частково чи повністю) рішення суду - в даному випадку таким є рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі №600/922/20-а.

Проте відповідачем в оскаржуваній постанові не надано жодної оцінки причинам невиконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі №600/922/20-а.

Щодо посилань відповідача у відзиві про те, що причиною для винесення оскаржуваної постанови стало не виконання боржником рішення суду в частині виплати пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (який діяв на момент виникнення правовідносин) в розмірі 90% від розміру заробітної плати на підставі довідки прокуратури Чернівецької області від 28.02.2020, то такі суд оцінює критично, адже, як вбачається з обставин справи, позивачем на виконання судового рішення було проведено перерахунок пенсії пенсіонеру, однак виплату сум пенсії не здійснено у зв`язку із відсутністю коштів.

Відносно незгоди ОСОБА_1 із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо застосуванням максимального обмеження розміру її пенсії, яке вона помилково трактує як невиконання рішення суду в частині виплати пенсії у розмірі 90% від розміру заробітної плати, то суд звертає увагу, на те, що згідно наданими позивачем протоколами перерахунку пенсії ОСОБА_1 загальний процент розрахунку пенсії від заробітку зазначено 90 %.

Водночас, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо максимального обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 не було предметом розгляду справи №600/922/20-а і незгода третьої особи з такими діями створюють спірні правовідносини, які можуть бути новим предметом позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Підпунктом 4, 5 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485 визначено, що Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно приписів статті 8 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тобто, виплата пенсій здійснюються органом Пенсійного фонду виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення позивачем можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області не виконано рішення суду щодо виплати перерахованої пенсії, сума якої складає 149804,29 грн, у зв`язку із відсутністю коштів.

Такі підстави не виконання рішення суду, на думку суду, є поважними, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить ОСОБА_1 , враховуючи положення зазначених вище норм, не є власністю позивача, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

Відтак, суд вважає, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. При цьому, поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 24 січня 2018 по справі №405/3663/13-а, від 13 червня 2018 року по справі №757/29541/14-а., які суд враховує в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене у своїй сукупності, прийнята Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постанова про накладення штрафу від 17 січня 2023 року ВП №70354883 є необґрунтованою та безпідставною, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтями 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів обґрунтованість позову. Натомість доводи відповідача та третьої особи не свідчать про законність оскаржуваної постанови. Тому, заявлений позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу від 17 січня 2023 ВП №70354883 у розмірі 5100,00 грн.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 01 березня 2023 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м. Чернівці, площа Центральна, 3, ); відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (58000, м. Чернівці, вул. Целана, 11, ); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя О.П. Лелюк