Справа № 569/26539/21
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Тимощука О.Я., pозглянувши в порядку письмового провадження в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержанта поліції Семенюка Сергія Віталійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержанта поліції Семенюка Сергія Віталійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, винесену Інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержантом поліції Семенюком Сергієм Віталійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що 20.12.2021 року постановою серії ДП18 № 593430 його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн. 00 коп.

Згідно постанови, 20.12.2021 року о 03 год. 28 хв., позивач керуючи транспортним засобом TOYOTA LANDCRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Рівне по вул. Київська, 48 на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язквого страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 11.4, 2.1А, 2.1Б, 2.1Г ПДР.

Позивач з даною постановою не згідний, оскільки вважає, що вона є незаконною, крім того позивач вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15.02.2022 року залучено Інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержанта поліції Семенюка Сергія Віталійовича до участі в адміністративній справі № 569/26539/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, 15.02.2023 року представником адвокатом Власик В.Я. через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області подано заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує повністю, просить їх задоволити та розгляд справи проводити у її відсутність.

Представник відповідача УПП в Рівненській області ДПП в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подав через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 28.01.2022 року відзив на адміністративний позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву посилається на те, що у діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки 20.12.2021 року надійшов виклик на службу 102 про те, що в м. Рівне по вул. У.Самчука поблизу закладу «ПАПАРАЦИ» водій транспортного засобу TOYOTA LANDCRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, пізніше в радіоефір надійшло повідомлення про те, що екіпаж помітив даний транспортний засіб на перехресті вулиць У.Самчука та Грушевського, однак автомобіль рухався з великою швидкістю і не було можливості його зупинити, екіпажем було передано орієнтування на автомобіль, інший екіпаж направився на опрацювання даного орієнтування. Наближаючись до перехрестя вулиць Віденська-Д.ГалицькогоКостормська було помічено автомобіль схожий на орієнтування, який рухався з великою швидкістю по вул. Костромській в сторону вул. Д.Галицького, в момент коли екіпаж під`їхав до перехрестя, транспортний засіб схожий за орієнтуванням змінив напрямок руху і почав рухатись по вул. Київська в сторону виїзду за межі міста, та в момент повороту було встановлено, що це автомобіль TOYOTA LANDCRUISER, НОМЕР_1 , одразу ж було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб, однак як тільки увімкнулись проблискові маячки синього та червоного кольору, транспортний засіб TOYOTA різко пришвидшився та намагався втекти від екіпажу, при цьому не виконав вимог про зупинку працівниками поліції, виїхавши на зустрічну смугу для руху, продовжував збільшувати швидкість, в один момент різко змінив напрямок руху, повернув на АЗС «ОККО», та продовжував не виконувати вимогу про зупинку, через деякий час водій даного транспортного засобу, зрозумівши що він заблокований, зупинився, швидко покинув автомобіль, намагався покинути місце події, поводив себе агресивно та неадекватно, міг завдати собі шкоди та оточуючим, було прийнято рішення затримати даного водія, пізніше встановлено його особу, ним виявився ОСОБА_1 . В даного громадянина виявлено ознаки алкогольного сп`яніння,, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі він відмовився, про що в присутності свідків складено протокол за ч. 1 ст. 130 та за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. На вимогу працівника поліції ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія та страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхуванняя цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в результаті чого було винесено оскаржувану постанову.

Третя особа - Інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержант поліції Семенюк С.В. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явились у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 593430 від 20.12.2021 року, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом керуючи транспортним засобом TOYOTA LANDCRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Рівне по вул. Київська, 48 на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язквого страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 11.4, 2.1А, 2.1Б, 2.1Г ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно постанови серії ДП18 № 593430 від 20.12.2021 року, винесеної Інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП сержантом поліції Семенюком С.В. накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавство.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII, а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України "Про дорожній рух").

Також, відповідно до п. 21.3 ст. 21 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції) на їх вимогу.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Представник відповідача у відзиві на позов покликається на складання 20.12.2021 року на ОСОБА_1 протоколів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 та за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

З досліджених судом матеріалів справи № 569/14/22 вбачається, що 20.12.2021 року на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 291936 від 20 грудня 2021 року, згідно якого 20 грудня 2021 року о 03 год. 28 хв. в м. Рівне по вул. Київська, 48, останній керував автомобілем марки «Toyota Land Cruiser Prado» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alkotest 6820» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 304583 від 20 грудня 2021 року вбачається, що 20 грудня 2021 року о 03 год. 28 хв. ОСОБА_1 в м. Рівне по вул. Київська, 48, керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser Prado» д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі «Skoda Rapid».

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 08.07.2022 року по справі № 569/14/22 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. Вказаною постановою судом встановлено, що 20.12.2021 року о 03 год. 28 хв. в м. Рівне по вул. Київська, 48 ОСОБА_1 не керував автомобілем марки «Toyota Land Cruiser Prado» д.н.з. НОМЕР_1 .

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання ПДР.

26.04.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 338/855/17, адміністративне провадження № К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням ПДР працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем ПДР України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Відповідно до ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 року по справі № 295/3099/17.

Відповідно до правових позицій, викладених в постанові КАС ВС від 15.04.2020 року по справі № 489/4827/16-а (К/9901/33507/18) та у постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/1/17 від 26.04.2018 року, свідчення поліцейського не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, а відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення ПДР, є належним доказом, якщо в постанові є посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Зазначена правова позиція міститься також в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17

З долученої до позовної заяви копії оскаржуваної постанови серії ДП18 № 593430 від 20.12.2021 року вбачається, що в ній відсутній запис про проведення відеофіксації даної події з посиланням на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

З доданої до відзиву на позовну заяву постанови серії ДП18 № 593430 від 20.12.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі вбачається, що проводилася відеофіксація на боді камеру ВК00085, ВК00010 та реєстратор DASHCAMERA.

З дослідженого судом відеозапису події, доданого відповідачем до відзиву не вбачається, що 20.12.2021 року о 03 год. 28 хв. в м. Рівне по вул. Київська, 48 саме ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Toyota Land Cruiser Prado» д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, вирішуючи питання стосовно законності постанови, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п.п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Отже, обов`язок доказування по зазначеній адміністративній справі законом покладено на відповідача, тобто відповідач повинен довести суду правомірність складання вищезазначеної постанови.

Оскільки, відповідальність за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ст. 126 КУпАП може покладатись лише на особу, яка керує транспортним засобом, враховуючи, що відповідачем по даній справі не доведено належними та допустимими доказами, що 20.12.2021 року о 03 год. 28 хв. в м. Рівне по вул. Київська, 48 саме ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Toyota Land Cruiser Prado» д.н.з. НОМЕР_1 та враховуючи постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 08.07.2022 року по справі № 569/14/22, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст.130 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, а також те, що відповідачем не доведено суду правомірність складання вищезазначеної постанови, суд приходить до висновку, що на час розгляду адміністративної справи щодо позивача були відсутні будь-які фактичні дані, які встановлювали б наявність у діях позивача складу адміністративних правопорушень.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

З врахуванням наведеного, склад адміністративного правопорушення у діях позивача не підтверджується доказами по справі, відповідачем не доведений, доводи позивача відповідачем не спростовано, тому позовні вимоги щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 593430 від 20 грудня 2021 року слід задовольнити, а провадження по справі закрити.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 19, 77, 139, 241-246, 255, 286, 292, пп. 15.5) ч.1 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 593430 від 20 грудня 2021 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч .2 ст. 122 КУпАП та ст. 126 КпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.