Справа № 260/2388/22
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. ПолтаваСправа № 260/2388/22
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Закарпатської області (надалі також - позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі також - відповідач) про стягнення податкового боргу у розмірі 288798,56 грн, посилаючись на несплату відповідачем узгоджених сум податкового зобов`язання у строки, визначені Податковим кодексом України.

05 липня 2022 року Закарпатський окружний адміністративний суд звернувся до Центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради із запитом про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

08 серпня 2022 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду Відділом реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради було надіслано довідку № 1917/13-06, з якої вбачається, що відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , в реєстрі територіальної громади відсутні.

09 серпня 2022 року Закарпатський окружний адміністративний суд звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області із запитом про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

23 серпня 2022 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області надійшов лист, з якого вбачається, що ОСОБА_1 значиться знятим з реєстраційного обліку 23 травня 2017 року в Полтавську область місто Полтава.

10 жовтня 2022 року Закарпатський окружний адміністративний суд звернувся до Виконавчого комітету Полтавської міської ради із запитом про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

04 листопада 2022 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду Управлінням реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Полтавської міської ради було надіслано лист, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року вирішено адміністративну справу № 260/2388/22 за позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - передати на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду (36000, м. Полтава, вул. Пушкарівська, 9/26).

Матеріали справи надійшли до Полтавського окружного адміністративного суду 14 грудня 2022 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року зобов`язано виконавчий комітет Полтавської міської ради (м. Полтава, вул. Соборності, 36) надати суду інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , останнє місце проживання: АДРЕСА_1 ).

27 грудня 2022 року до суду надійшла інформація про місце реєстрації відповідача, відповідно до якої зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Копія даної ухвали суду відповідачем отримана 13 лютого 2023 року.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на необізнаність ОСОБА_1 про відповідні нарахування податкових зобов`язань у зв`язку з неотриманням будь-яких направлень. Окремо наголошував на зміні адреси проживання відповідача та пропуску позивачем строку звернення до суду /а.с. 74-77/.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

А відповідно до частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

За відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 288798,56 грн, у тому числі пеня - 82334,18 грн по платежам:

- податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 268587,38 грн, в т.ч. пеня 76568,74 грн;

- військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 20211,18 грн, в т.ч. пеня 5765,44 грн /а.с. 9-17/, який виник за таких обставин.

Так, контролюючим органом, а саме Головним управлінням ДПС у Закарпатській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку відповідача з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого у 2015 році доходу, як додаткове благо, від ТОВ «ОТП Факторинг Україна», за наслідками якої складено Акт перевірки від 30.11.2018 року №1201/13-05/ /а.с. 18-19/ та винесено податкові повідомлення-рішення від 14.02.2019:

- №, яким визначено грошове зобов`язання по платежу «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» у сумі 191848,64 грн, в т.ч. за основним платежем 153478,91 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 38369,73 грн;

- №, яким визначено грошове зобов`язання по платежу «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» у сумі 170,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким визначено грошове зобов`язання по платежу «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» у сумі 14445,74 грн, в т.ч. за основним платежем 11556,59 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 2889,15 грн /а.с. 21-23/.

Зазначені податкові повідомлення-рішення надіслано відповідачу на адресу АДРЕСА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернуто відправнику з поштовою відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» /а.с. 24/.

Відомостей про оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень сторонами до матеріалів справи не надано та судом не встановлено.

Відповідно до ст. 129 ПК України Відповідачу проведено нарахування пені у розмірі 82334,18 грн по платежам:

- податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 76568,74 грн;

- військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 5765,44 грн.

Контролюючим органом сформовано податкову вимогу № 5422-50 від 09.04.2019 /а.с. 27/, яку надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу АДРЕСА_3 та яку було повернуто відправнику з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» /а.с. 28/.

За приписами пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення.

Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами не надано.

Позивач, вважаючи узгодженими суми зобов`язання з податкового боргу, звернувся до суду з цим позовом.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. У відповідності до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

А відповідно до пункту 59.5 цієї статті, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Надаючи оцінку покликанням відповідача на зміну місця проживання, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.

Згідно із пунктом 70.1 статті 70 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

За приписами підпункту 70.2.4 пункту 70.2 статті 70 ПК України, до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство.

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно із пунктом 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З вищеозначеного вбачається, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення.

Відповідно до пунктів 3, 5 Розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за №124/28254 (в редакції станом на дату формування та направлення податкових повідомлень-рішень та вимоги), податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Кодексу. Якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.

З положення наведених норм чинного законодавства вбачається, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

Враховуючи викладені вище обставини, аналізуючи норми чинного законодавства та використовуючи логічно-змістовне тлумачення пункту 56.18 статті 56, пункту 58.3 статті 58 ПК України, суд дійшов висновку, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року (справа №826/17798/18), від 23 вересня 2021 року (справа №640/8096/19), від 13 липня 2022 року (справа №640/5177/20).

Крім того, Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року (справа №810/3116/18) зазначено, що відповідно до пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Судом також зазначено, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про проведення відповідної перевірки кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень, крім того, необізнаність платника з наказом про проведення перевірки через нехтування або ухилення від виконання такого обов`язку без поважних причин не може бути в подальшому розцінена на користь останнього.

У постанові від 9 жовтня 2018 року у справі № 820/1864/17 Верховний Суд зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. При цьому, такий висновок у справі № 820/1864/17 Верховний Суд висловлював також при встановленому судами попередніх інстанцій факті виконання контролюючим органом вимог чинного податкового законодавства щодо направлення копії наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків.

У постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 420/26492/21 колегія суддів Верховного Суду зазначила, що контролюючий орган не наділений повноваженнями на власний розсуд змінювати дані Державного реєстру та облікової картки платника та/або розшукувати місцезнаходження платника податку, а тому погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Суд звертає увагу відповідача, що предметом спору в справі, що розглядається є стягнення узгодженої суми податкового боргу, а відтак в межах даної справи, незважаючи на зауваження відповідача, судом не може надаватися оцінка правомірності проведення перевірки контролюючим органом та правомірності винесеним податковим повідомленням-рішенням за її наслідками з огляду на те, що вказані обставини не входять до предмету спору. Відповідач не позбавлений права звернутися до суду із відповідним позовом про визнання протиправними та скасування вказаних рішень, однак до матеріалів справи, яка розглядається ним не було надано відповідних доказів про оскарження вказаних рішень.

22.10.2021 року позивачем було отримано відповідь на запит згідно якої, ДПІ у м. Ужгороді ГУ ДПС у Закарпатській області повідомляє, що ОСОБА_1 зареєстрований у центральній базі даних/окремому реєстрі Державного реєстру , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) адреса проживання: АДРЕСА_4 /а.с.8/.

Податкова вимога від 09.04.2019 року №5422-50, саме на підставі якої у позивача виникло право на звернення до суду із позовом по цій справі, виставлена відповідачу також направлялася за адресою АДРЕСА_4 /а.с. 27/.

Так, враховуючи, що податкова вимога надсилались контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою відповідача, наявною у контролюючого органу згідно відповіді на запит /а.с. 8/ вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення «за закінченням терміну зберігання», а тому сума заявленого до стягнення боргу є узгодженою та може бути стягнута в судовому порядку.

Твердження відповідача про необхідність залишити без задоволення позов виходячи із того, що він починаючи з 11.07.2017 року зареєстрований за іншою адресою, ніж адреса за якою документи від контролюючого органу йому направлялися, суд визнає необґрунтованими з огляду на те, що на самого відповідача покладено обов`язок в місячний строк подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки, зокрема про інформацію про зміну місця проживання. В той же час, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження виконання вказаного обов`язку.

В свою чергу позивач, як орган державної влади зоборв`язаний діяти в порядку та спосіб визначеному законодавством. Чинним законодавством не передбачено обов`язку в контролюючого органу, перед тим як направляти податкову вимогу за адресою, яка визначена як податкова у конкретного платника податків, звертатися до органів державної реєстрації актів цивільного стану, органів, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб із запитами про надання інформації про можливі зміни в адресі реєстрації таких фізичних осіб.

Пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Суд враховує, що статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

З огляду на несплату податкових зобов`язань у визначені Податковим кодексом України строки, такі зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Стосовно покликань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду суд наголошує на наступному.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

Разом з цим, як визначено пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 карантин установлено з 22 травня 2020 року по 31 липня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено продовжити на всій території України дію карантину з 1 серпня до 31 серпня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 № 760 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету міністрів України" установлено продовжити на всій території України дію карантину з 1 серпня до 31 жовтня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2020 № 956 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641" установлено продовжити на всій території України дію карантину до 31 грудня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" до 28.02.2021 встановлено карантин та запроваджено локдаун з 08.01.2021 по 24.01.2021 включно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 104 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено продовжити на всій території України дію карантину до 30 квітня 2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2021 № 405 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено продовжити на всій території України дію карантину до 30 червня 2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 № 611 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено продовжити на всій території України дію карантину до 31 серпня 2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.2021 № 855 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено продовжити на всій території України дію карантину до 01 жовтня 2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 981 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено продовжити на всій території України дію карантину до 31 грудня 2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2021 № 1336 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» установлено продовжити на всій території України дію карантину до 31 березня 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 229 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 і від 29 червня 2021 р. № 677" установлено продовжити на всій території України дію карантину до 31 травня 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 630 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено продовжити на всій території України дію карантину до 31 серпня 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2022 № 928 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" установлено продовжити на всій території України дію карантину до 31 грудня 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 № 1423 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" установлено продовжити на всій території України дію карантину до 30 квітня 2023 року.

Отже, запроваджений з 12.03.2020 карантин не переривався і триває згідно з нормативними актами Кабінету Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач відзиву на позовну заяву, жодних заперечень чи доказів сплати суми податкового боргу до суду не надав.

Податковий борг відповідача з часу направлення податкової вимоги не переривався, податкова заборгованість не погашалася.

Таким чином, станом на момент розгляду справи, за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у загальному розмірі 288798,56 грн.

Наявність у відповідача податкового боргу підтверджено матеріалами справи у їх сукупності та ОСОБА_1 не спростовано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог Головного управління ДПС у Закарпатській області.

Отже, позов належить задовольнити у повному обсязі.

Згідно з частиною другою статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Відповідні витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління ДПС у Закарпатської області (вул. Волошина, буд.52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ідентифікаційний код ВП 44106694) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) податковий борг у розмірі 288798,56 грн, в т.ч. пеня 82334,18 грн по платежам:

- 85 11010500 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 268587,38 грн (двісті шістдесят вісім тисяч п`ятсот вісімдесят сім гривень тридцять вісім копійок), в т.ч. пеня 76568,74 грн (сімдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят вісім гривень сімдесят чотири копійки);

- 30 11011001 «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» у розмірі 20211,18 грн (двадцять тисяч двісті одинадцять гривень вісімнадцять копійок), в т.ч. пеня 5765,44 грн (п`ять тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень сорок чотири копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України

Суддя І.Г.Ясиновський