Справа № 440/4558/22
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 р.Справа № 440/4558/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2022, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 20.06.22 року по справі № 440/4558/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області

третя особа Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області

про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього грошового заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - ГУНП), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП №430 від 18.04.2022 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції старшого дільничного офіцера сектору превенції Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП №196 о/с від 30.04.2022 "По особовому складу" щодо звільнення зі служби в поліції старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" 30.04.2022;

- зобов`язати ГУНП поновити ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП або на рівнозначній посаді для продовження служби в Національній поліції України з 01.05.2022.

- стягнути ГУНП на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі середнього грошового заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з дати звільнення, тобто з 30.04.2022, до фактичного поновлення на роботі (службі) на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП або на рівнозначній посаді в Національній поліції України починаючи з 01.05.2022.

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

В обгрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 вказує на обставини застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за відсутності належних та допустимих доказів порушення ним вимог п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", пп. пп. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил №1179 від 09.11.2016, п. п. 6, 7 розділу ІІ Порядку №100 від 08.02.2019. Зазначає, що при застосуванні дисциплінарного стягнення відповідач всупереч вимогам ст.ст. 12, 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" та п. 1 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України не встановив наявності вини позивача у скоєнні порушення, мети та мотивів, обставин, які впливають на ступінь і характер його відповідальності, причин та умов, що сприяли скоєнню порушення, характер і розмір нанесених збитків.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідачем не спростовано доводи позивача щодо відсутності, за обставин зазначених в матеріалах службового розслідування, будь-яких підстав та будь-якого обов`язку робити невідкладне повідомлення про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) за скороченим номером екстреного виклику поліції "102", а також відсутності будь-яких підстав та будь-якого обов`язку невідкладно доповісти рапортом керівнику органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, як це визначено пунктами 6, 7 Розділу ІІ Порядку №100 від 08.02.2019, оскільки ОСОБА_1 не виявляв будь-яких осіб причетних до незаконного обігу наркотичних засобів, а особи виявлені іншими працівниками поліції не мають відношення до вчинення будь-якого правопорушення, в тому числі до незаконного обігу наркотичних засобів. За обставин зазначених у матеріалах службового розслідування ОСОБА_1 діяв виконуючи завдання поліції, визначені статтею 2 Закону України "Про Національну поліцію", на виконання принципів діяльності поліції, неухильно дотримуючись обов`язків поліцейського визначених статтею 18 цього ж Закону та виконуючи вимоги посадової інструкції старшого дільничного офіцера сектору превенції відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП, яка затверджена наказом відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП від 08.02.2021 №43. Встановлені дисциплінарною комісією порушення пунктів 6, 7 Розділу ІІ Порядку №100 від 08.02.2019 в діях ОСОБА_1 не відповідають матеріалам службового розслідування, якими не встановлено, що старшим дільничним офіцером сектору превенції відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1 виявлено або отримано інформацію про кримінальне правопорушення чи іншу подію. Будь-які громадяни із заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення чи іншу подію до ОСОБА_1 не зверталися. ОСОБА_1 самостійно не виявляв з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення. Висновок дисциплінарної комісії від 16.04.2022, який став підставою для видачі наказу №430 від 18.04.2022, ґрунтується на припущеннях членів комісії та не відповідає обставинам справи. Службове розслідування на підставі листа Полтавського управління ДВБ НП України вих. №15П/42-16/0102022 від 17.03.2022 призначено наказом ГУНП від 28.03.2021 №229, який датований попереднім роком, що свідчить про його недійсність та про відсутність повноважень дисциплінарної комісії на проведення службового розслідування і недопустимість висновку від 16.04.2022 як доказу та підстави для винесення наказу №430 від 18.04.2022. До того ж звільнення зі служби в поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, тоді як рішення комісії в частині накладення на позивача найсуворішого стягнення зі звільненням зі служби в поліції є повністю необґрунтованим.

На переконання позивача, при визначенні виду стягнення не встановлено в діях позивача складу дисциплінарного проступку, не враховано сумлінне ставлення поліцейського до служби, не враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського.

Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому представник відповідача висловив свої заперечення проти задоволення позову. При цьому зазначив, що в порушення вимог пунктів 6, 7 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, крім інших поліцейських, ОСОБА_1 не повідомив за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції про виявлення обставин, які свідчать про можливе кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, що у подальшому призвело до неможливості встановлення причетних до нього осіб з метою притягнення їх до відповідальності. Таке порушення службової дисципліни дисциплінарною комісією оцінено як тяжке, оскільки в умовах воєнного стану воно могло завдати значної шкоди суспільним інтересам. Ураховуючи викладене, наказом ГУНП від 18.04.2022 № 430 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що з червня 2010 по квітень 2022 року ОСОБА_1 проходив службу в підрозділах УМВС України в Полтавській області та ГУНП. На момент звільнення зі служби капітан поліції ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП.

Наказом начальника ГУНП від 18.04.2022 №430 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" наказано, крім інших, ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції за скоєння дисциплінарного проступку, а саме - порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ, пп. пп. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п. п. 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, що виразилося у неповідомленні за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції про виявлення обставин, які свідчать про можливе кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, що призвело до неможливості встановлення причетних до нього осіб з метою притягнення їх до відповідальності (а.с. 17-21).

На підставі цього наказу та подання відділення поліції №1 Полтавського РУП від 26.04.2022 начальником ГУНП 30.04.2022 був прийнятий наказ №196 о/с, яким капітана поліції ОСОБА_1 (0102472), старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП звільнено зі служби в поліції згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с. 22).

Винесенню цих наказів, які складають предмет спору у справі, передували наступні події.

До ГУНП з Полтавського управління ДВБ НП України надійшов лист (вих. №15П/42-16/01-2022 від 17.03.2022), у якому містилася інформація щодо можливих неправомірних дій старшого інспектора СПДН Полтавського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_2 , старшого інспектора СПДН Полтавського РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та інспектора СПДН Полтавського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_4 . З метою з`ясування обставин зазначеного, відповідно до вимог п. 1 р. ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, начальником ГУНП 28.03.2022 (до виправлення описки - 28.03.2021) був винесений наказ №229 "Про призначення та проведення службового розслідування", яким за вказаним фактом призначено комісійне службове розслідування у формі письмового провадження (а.с. 121).

Висновком службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Полтавського районного управління поліції ГУНП від 16.04.2022 установлено, що 15.03.2022 капітан поліції ОСОБА_2 , старший лейтенант поліції ОСОБА_3 та капітан поліції ОСОБА_4 , перебуваючи у добовому наряді у складі групи реагування, біля будинку АДРЕСА_1 виявили двох осіб, а саме: неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , які були причетні до незаконного зберігання наркотичних засобів. У подальшому ОСОБА_5 (неповнолітнього) та ОСОБА_6 поліцейські декілька годин утримували у двох автомобілях: службовий транспортний засіб Шкода Рапід, д.н.з НОМЕР_1 та особистий транспортний засіб Рено Меган, д.н.з НОМЕР_2 , який належить начальнику сектору превенції відділення поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП капітану поліції ОСОБА_7 .

На момент призначення службового розслідування дисциплінарна комісія володіла інформацією про порушення службової дисципліни лише щодо капітана поліції ОСОБА_2 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та капітана поліції ОСОБА_4 . Але в ході з`ясування обставин події встановлено, що до вищевказаних подій також причетні начальник сектору превенції відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП капітан поліції ОСОБА_7 та старший дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 .

Журналом реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю та Книги нардів відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП підтверджено факт заступання на добове чергування 15.03.2022 ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

В ході службового розслідування було опитано ОСОБА_6 , який пояснив, що 15.03.2022 його разом із товаришем ОСОБА_8 , який мешкає у с. Зачепилівка, затримали працівники поліції у м. Полтава в районі Південного залізничного вокзалу. Поліцейських було п`ятеро на двох автомобілях (один службовий, інший цивільний). З метою звільнення ОСОБА_6 та його товариша поліцейські вимагали у останніх грошові кошти.

На момент написання письмового пояснення ОСОБА_6 відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився від подальших свідчень стосовно подій, які відбувалися 15.03.2022.

У свою чергу ОСОБА_5 пояснив, що 15.03.2022 о 10:00 він приїхав до с. Руденківка до своєї дівчини та випадково біля магазину зустрів свого знайомого ОСОБА_9 . У цей час ОСОБА_5 у телеграм-каналі "Глово" надійшло повідомлення про те, що останній переміг у рулетці та виграв 0,5 гр. амфетаміну, а також прийшли координати. Вказане місце було на території м. Полтава. Про свій виграш ОСОБА_5 розповів ОСОБА_10 , на що останній запропонував разом поїхати та забрати "закладку". Близько 11:30 ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 прибули на Південний залізничний вокзал у м. Полтава. За координатами місце схову амфетаміну знаходилося поряд з річкою неподалік 1-го міського пляжу. Приблизно о 12:00 ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 наблизились до місця схову "закладки" та неподалік побачили 2 автомобіля, один з яких був службовий білого кольору, інший - цивільний синього кольору. Побачивши хлопців, поліцейські (5 осіб) покликали їх до себе. Поліцейські запитали чи прийшли хлопці за "закладками", на що останні відмовили у відповіді. Поліцейські вихопили мобільні телефони з рук хлопців та у мобільному телефоні ОСОБА_5 виявили фото з координатами "закладки". Виявивши місце "закладки", поліцейські повідомили, що воно співпадає з координатами на фото у мобільному телефоні ОСОБА_5 . Поліцейський ( ОСОБА_3 , як уточнив представник відповідача у судовому засіданні) разом з ОСОБА_5 сходили та забрали "закладку", пакунок з білим порошком. Після чого ОСОБА_6 сів до автомобіля з 2 поліцейськими та поїхали у невідомому напрямку. ОСОБА_5 у свою чергу з трьома іншими чоловіками сів до поліцейського службового автомобіля. Один з поліцейських запитав скільки коштує пакунок, на що ОСОБА_5 відповів, що 360 грн. Поліцейський повідомив, що для того, щоб відпустити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно по 3000 гривень з кожного. Коли ОСОБА_5 сів до автомобіля, то зателефонував ОСОБА_6 та повідомив про необхідність знайти грошові кошти. Деякий час ОСОБА_5 їздив по місту з поліцейськими та телефонував знайомим та родичам з метою знайти кошти. Приблизно о 14:00 ОСОБА_5 надійшли грошові кошти у розмірі 2000 гривень від ОСОБА_6 , після чого останній перестав виходити на зв`язок. У зв`язку з потребою зняти з картки грошові кошти ОСОБА_5 разом із поліцейськими поїхали на ринок по вул. 23 вересня у м. Полтава. Поліцейські забрали мобільний телефон у ОСОБА_5 та наказали йти до найближчого банкомату та взяти грошові кошти з банківської картки. Підійшовши до банкомату хлопець зняти грошові кошти не зміг через технічні помилки та повернувся до автомобіля. Після чого один із співробітників поліції скориставшись мобільним телефоном ОСОБА_5 через мобільний додаток "Монобанк" перевів грошові кошти у розмірі 2000 гривень з банківської картки останнього на іншу банківську картку. Потім направились до "суботнього авторинку" з метою чекати матір хлопця, яка повинна була передати залишок грошових коштів. Приблизно через 40 хвилин, не дочекавшись матір ОСОБА_5 , поліцейські відвезли останнього на Південний залізничний вокзал м. Полтави, де наказали хлопцю вийти з автомобіля. Поліцейські поїхали, а ОСОБА_5 ще приблизно 30 хвилин чекав матір, дочекавшись яку розповів про вищевикладені обставини.

ОСОБА_1 в ході службового розслідування надав пояснення аналогічні за змістом до пояснень ОСОБА_7 , який у свою чергу пояснив, що він 15.03.2022 перебував на чергуванні у складі пішого патруля на власному автомобілі Рено Меган д.н.з. НОМЕР_2 неподалік "Зеленого острову" разом капітаном поліції ОСОБА_1 . Там ОСОБА_7 зустрів трьох поліцейських з СПДН Полтавського РУП ГУНП на службовому автомобілі Шкода Рапід білого кольору. На вказаному місці ОСОБА_7 з іншими поліцейськими перевірив підозрілих осіб на наявність у останніх заборонених у вільному обігу предметів та речей, а також здійснювалася перевірка мобільних телефонів на наявність фотографій інфраструктури м. Полтави. Хтось з колег ОСОБА_7 помітив двох неповнолітніх осіб, які поводили себе підозріло та намагалися пройти до лісового масиву та до р. Ворскла. В момент перевірки мобільних телефонів один з поліцейських СПДН виявив у неповнолітнього в телефоні фото з координатами "закладки" наркотичних речовин. Хлопці повідомили, що хотіли знайти «закладку» з наркотичною речовиною. Далі, один з поліцейських Полтавського РУП ( ОСОБА_3 , як уточнив представник відповідача у судовому засіданні) пішов разом з хлопцем до зелених насаджень з метою знайти заховану наркотичну речовину, коли повернулися повідомили, що не знайшли. У подальшому поліцейський Полтавського РУП ОСОБА_3 зателефонував матері неповнолітнього ОСОБА_8 , щоб остання приїхала до м. Полтава. Потім групі реагування СПДН надійшов виклик та останні посадили ОСОБА_8 до службового автомобіля і поїхали на обслуговування виклику. Інший хлопець ОСОБА_10 сів до автомобіля ОСОБА_7 . ОСОБА_7 разом з напарником та ОСОБА_10 поїхали патрулювати Подільський район м. Полтави. Приблизно через 40 хвилин хлопець ОСОБА_10 повідомив, що зможе самостійно дістатися додому з Південного залізничного вокзалу м. Полтави, та Скляр відвіз хлопця на вказаний вокзал. Стосовно вимагання неправомірної вигоди з боку поліцейських відділення поліції №1 та полтавського РУП жодних розмов не було. Через деякий час ОСОБА_7 зателефонував один із поліцейських СПДН ПРУП та повідомив, що існує необхідність приїхати до вул. 23 вересня у м. Полтаві, куди начебто повинна прибути мати неповнолітнього хлопця. Через деякий час ОСОБА_7 дізнався, що мати неповнолітнього під`їде до суботнього автомобільного ринку та забере сина. З плином часу мати неповнолітнього не під`їхала, а поліцейським СПДН ПРУП надійшло службове завдання. Руслан пересів до автомобіля ОСОБА_7 та останній відвіз хлопця на Південний залізничний вокзал м. Полтави. Під час поверхневого огляду хлопців заборонених у вільному обігу речей виявлено не було, тому вказана подія до ЄО не реєструвалася.

Достовірність наданих ним під час службового розслідування пояснень, які зафіксовані у висновку, ОСОБА_1 підтвердив у судовому засіданні.

За наслідками аналізу законодавчої бази дисциплінарна комісія дійшла висновку про те, що відповідно до пунктів 6, 7 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, крім інших, капітан поліції ОСОБА_1 , як поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляють про це за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" і зобов`язані ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події, а також у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідають про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

Всупереч наведеному, крім інших, капітан поліції ОСОБА_1 не повідомив за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції про виявлення осіб (один з яких неповнолітній), відносно яких виникла підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, що у подальшому призвело до уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

Так як події 15.03.2022 жодним чином не зафіксовані поліцейськими Полтавського РУП, 30.03.2022 дисциплінарною комісією про такий факт повідомлено за скороченим номером екстреного виклику поліції "102", та в подальшому зареєстровано до ІТС ІПНП (ЄО) відділення поліції №1 за №2082. Розгляд вищевказаного звернення доручено працівникам відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП. За результатами перевірки особи причетні до незаконного обігу наркотичних засобів встановлені не були.

З огляду на це дисциплінарна комісія дійшла висновку про те, що невстановлення осіб за результатом розгляду звернення є наслідком непрофесійності дій поліцейських відділення поліції №1 та Полтавського РУП, які не зареєстрували 15.03.2022 повідомлення про факт незаконного обігу наркотичних засобів, хоча мали достатньо підстав для цього, у тому числі й мобільний телефон, що містив інформацію, яка становить оперативний інтерес.

У зв`язку з цим дисциплінарна комісія вважала можливим застосувати до старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за скоєння дисциплінарного проступку внаслідок порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ, п. п. 1, 2 п. 1 р. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п. п. 6, 7 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100.

Не погоджуючись із правильністю висновків службового розслідування, які було покладено в основу наказів щодо звільнення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні накази відповідають критеріям законності та обґрунтованості, обов`язковість дотримання яких передбачена статтею 2 КАС України, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII).

Статтею 3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 18 Закону №580-VІІІ встановлює основні обов`язки поліцейського, відповідно по частин 1, 2 якої поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Наказом МВС України від 09.11.2016 за №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (надалі - Правила №1179), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Абзацом 2 пункту 1 розділу 1 Правил №1179 встановлено, що ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно з пунктом 1 Розділу II Правил №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України.

Відповідно до пунктів 6, 7 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

Всупереч усі цим правилам ОСОБА_1 , як і інші поліцейські, які перебували на місці виявлення ознак правопорушення, не повідомив за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції про виявлення обставин, які свідчать про можливе кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, що у подальшому призвело до неможливості встановлення причетних до нього осіб з метою притягнення їх до відповідальності.

Позивач фактично визнав протиправність своєї поведінки, про що свідчить його теза у позові щодо співмірності застосованого до нього заходу дисциплінарного впливу.

Колегія суддів приймає до уваги цю обставину в якості такої, що свідчить про усвідомлення позивачем протиправності власної поведінки у досліджуваному випадку. Тому усі твердження ОСОБА_1 протилежного толку, в тому числі й те, що матеріали службового розслідування не містять будь-яких даних щодо вчинення ним дисциплінарного проступку, суд відкидає як нещирі та до уваги не приймає.

Так чи інакше, перебуваючи у добовому наряді, тобто під час виконання службових обов`язків, разом зі своїми колегами на місці виявлення ознак правопорушення ОСОБА_1 не міг не задатися питанням чому протягом декількох годин поліцейськими утримуються двоє підозрілих осіб, один з яких переміщався з позивачем у автомобілі його напарника, або чому не викликана оперативно-слідча група для вчинення невідкладних слідчих дій з метою виявлення і фіксації ознак злочину.

Все це свідчить про усвідомлену пасивну поведінку ОСОБА_1 , яка по суті є протиправною бездіяльністю, що суперечить обов`язку поліцейського поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, служити якому свого часу присягав позивач.

З цих же мотивів колегія суддів не бере до уваги доводи позивача про те, що в нього не виникло підстав для повідомлення про правопорушення на екстрений номер або керівництву оскільки він безпосередньо його не виявляв, утримання осіб не здійснював, неправомірної вигоди не вимагав.

Однак ОСОБА_1 , як він сам пояснив під час службового розслідування та у суді першої інстанції, спостерігав обставини перевірки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , бачив, що поліцейські з якихось причин їх не відпустили, більш того в подальшому здійснювали їх утримання в автомобілях, у тому числі за участю самого позивача.

Неусвідомлення того, що в дійсності відбувалося, як про це стверджує позивач, також не свідчить на користь його захисту, оскільки в такому разі взагалі ставить під сумнів його здатність самостійно виконувати функції поліцейського, зокрема обов`язки старшого дільничного офіцера поліції, визначені посадовою інструкцією (а.с. 52-57).

Згідно з частинами 1, 2 статті 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Пунктом 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту визначено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Згідно з частиною 2 статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

За наслідками перевірки обставин проведення службового розслідування суд будь-яких ознак порушення процедури його проведення не виявив.

Посилання позивача на рік (2021) винесення наказу про призначення службового розслідування (а.с. 121) були спростовані представником відповідача поясненням щодо технічної описки, на підтвердження виправлення якої було надано відповідний документ - наказ начальника ГУНП від 01.06.2022 №391 "Про виправлення технічної помилки у наказі ГУНП" (а.с. 187).

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Колегія суддів наголошує, що матеріали службового розслідування містять пояснення працівників поліції, учасників події, копії документів, що були зібрані під час проведення службового розслідування, які у своїй сукупності доводять факт порушення ОСОБА_1 вимог нормативно-правових актів, що визначають обов`язки поліцейського, та Присяги поліцейського.

Отже, бездіяльність позивача за встановлених обставин є несумісною з подальшим проходженням служби в Національній поліції, суперечить змісту Присяги працівника поліції, оскільки підриває довіру громадян як до працівників поліції, так і до Національної поліції в цілому, принижує їх авторитет.

Слід зазначити, що вимоги морального змісту також віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні накази є такими, що відповідають критеріям законності та обґрунтованості, обов`язковість дотримання яких передбачена статтею 2 КАС України, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції проігноровано саму суть, наказу Порядку №100, що повідомлення про виявлення обставин, які свідчать про можливе кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, за скороченим номером 102 та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції можливе лише при умові наявності таких обставин, які б свідчили про можливе кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, а відсутність таких обставин не вимагає здійснювати такі повідомлення, що прямо узгоджуються зі змістом наведеного наказу, то колегія суддів відхиляє наведені доводи, як такі, що ґрунтуються на особистих припущеннях скаржника, які протирічять матеріалам даної справи, оскільки з урахуванням вже наведених вище висновків, позивач, повинен був повідомити за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції про виявлення осіб (один з яких неповнолітній), відносно яких виникла підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів. При цьому, не вчинивши вказаних дій, поліцейські, зокрема, позивач, продовжували утримувати ОСОБА_5 (неповнолітній) та ОСОБА_6 , що підтверджується матеріалами даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що зважаючи на об`єктивні обставини були відсутні підстави для повідомлення керівництво про скоєне правопорушення, оскільки його ознак не вбачається, є необґрунтованими та такими, що суперечать наведеному вище.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано, що службове розслідування стосовно ОСОБА_1 проведено без наявності підстав, оскільки лист управління ДВБ НП України вих. №15П/42-16/0102022 від 17.03.2022, не містить належні та допустимі докази, які б містили підстави для проведення службового розслідування стосовно позивача, то колегія суддів вважає наведені доводи та посилання такими, що жодним чином не впливають на вирішення даної справи, з урахуванням вже наведеного вище, оскільки підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було саме те, що останній в порушення наведених вище норм Порядку №100 не повідомив за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та/або рапортом керівникові органу (підрозділу) поліції про виявлення осіб (один з яких неповнолітній), відносно яких виникла підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, тобто звільнення відбулося (обґрунтовано) з інших підстав ніж ті, які вказує скаржник.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем, як поліцейським, не було вчинено винних дій, що призвели до порушення законодавства України, підзаконних нормативно-правових актів чи норм Дисциплінарного статуту Національної поліції чи прав і свобод перевіряємих під час його патрулювання громадян, а його твердження не спростовані жодними належними та допустимими доказами, а судом першої інстанції було безпідставно проігноровано незаконність застосування дисциплінарного стягнення керівництвом ГУНП і подальшого його звільнення зі служби в Національній поліції, а також доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно проігнорував незаконність застосування дисциплінарного стягнення керівництвом ГУНП і подальшого звільнення позивача зі служби в Національній поліції, є необґрунтованими та такими, що суперечать наведеним вище висновкам суду у даній справі.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку щодо необґрунтованості та безпідставності вимог позивача щодо визнання протиправним та скасування наказу ГУНП №430 від 18.04.2022 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції старшого дільничного офіцера сектору превенції Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування наказу ГУНП №196 о/с від 30.04.2022 "По особовому складу" щодо звільнення зі служби в поліції старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 , а тому вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача в цій частині вимог.

Оскільки вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу ГУНП №430 від 18.04.2022 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції старшого дільничного офіцера сектору превенції Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування наказу ГУНП №196 о/с від 30.04.2022 "По особовому складу" щодо звільнення зі служби в поліції старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що похідні вимоги позивача про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Відділення поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП або на рівнозначній посаді для продовження служби в Національній поліції України з 01.05.2022 та стягнення ГУНП на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі середнього грошового заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з дати звільнення, тобто з 30.04.2022, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 року по справі № 440/4558/22 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 по справі № 440/4558/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 01.03.2023 року