Справа № 350/1287/22
Суддя: Сокирко Л. М.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/1287/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2023 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,
секретаря судових засідань Видойник І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
ОСОБА_1 25 жовтня 2022 року звернувся до суду із позовом до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії БАД № 703252 від 15 жовтня 2022 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. Згідно відомостей оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 15 жовтня 2022 року о 10 год. 10 хв. в селищі Рожнятів по вулиці Мазепи керував транспортним засобом, будучи особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, чим порушив статтю 15 Закону України «Про дорожній рух» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає, що постанова прийнята з грубим порушенням вимог статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки спірна постанова не містить жодного посилання на докази, що можуть підтвердити його вину. Крім того, вважає висновки інспектора СРПП ВП № 2 Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції Жолобака М.Є. такими, що не у повній мірі відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи. Так, у випадку оспорювання ним допущеного порушення і адміністративного стягнення, що підлягає накладенню, інспектор зобов`язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення в загальному порядку, незалежно від того, чи підпадає це правопорушення під дію частини першої статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Просить скасувати постанову серії БАД № 703252 винесену інспектором СРПП ВП № 2 Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Жолобаком М.Є. 15 жовтня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень. Позивач та його представник - адвокат Ошуст С.Є. у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, спрямував до суду відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена на законних підставах, є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази додані до позовної заяви та відзив наданий представником відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 703252 від 15 жовтня 2022 року, винесеної інспектором СРПП ВП № 2 (смт. Рожнятів) Калуського РВП капітаном поліції Жолобак М.Є., 15 жовтня 2022 року о 10 год. 10 хв. в смт Рожнятів по вулиці Мазепи водій ОСОБА_1 керував автомобілем "RENAULT Megan" державний номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи особою, яка позбавлена права керувати транспортним засобом, чим порушив статтю 15 Закону України «Про дорожній рух» тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 126 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно положень статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до п. 4 Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В порушення зазначених вимог закону, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що є порушенням вимог статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 травня 2020 року у справа № 513/899/16-а зазначив, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.
Таким чином конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість особі організувати ефективний захист своїх інтересів.
Оскаржувана постанова не містить жодної інформації, яка б свідчила, що позивач є особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом.
Таким чином, позивачу пред`явлено обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення яке є неконкретизованим.
Отже, в оскаржуваній постанові, а саме в описі обставин та суті адміністративного правопорушення відсутня об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що свідчить про протиправнісить такої.
Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження зобов`язаний був зібрати докази, які підтверджували б наявність складу правопорушення та спростувати заперечення позивача про те, що він не був обізнаний, що його позбавлено права керування транспортними засобами.
За клопотанням позивача суд витребував у відповідача справу про адміністративне правопорушення відносно позивача.
На виконання ухвали суду відповідачем надіслано лише постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 703252 від 15 жовтня 2022 року,
Таким чином, докази на підставі яких було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні, тобто відповідач не обґрунтував та не надав доказів про те, що позивач був позбавлений права керування транспортним засобом, ця обставина підтверджується і самою постановою у якій відсутні дані (не зазначено рішення органу який прийняв таке рішення) про позбавлення позивача права керування транспортним засобом .
Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Відповідно до частини четвертої 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення. у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог стпатті 283 цього Кодексу.
Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані.
За вказаних обставин, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними,
При цьому зазначені у відзиві відповідача заперечення на позов не спростовують правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості постанови, так як такі обставини на які посилається відповідач у відзиві (наявність судового рішення про позбавлення позивача права керування транспортним засобом) повинні були бути зазначені в оскаржуваній постанові, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд , як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта власних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Пунктом 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи із вказаної норми, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Згідно частин першої та п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем не було сплачено судовий збір, оскільки він згідно пункту 13 частини першої статті п`ятої Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, оскільки він є особою з інвалідністю 2 групи (посвідчення серії ААЛ ).
У зв`язку із зазначеним, суд вважає, що судові витрати у цій справі слід віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 14, 72-79, 205, 241-246, Кодексу адміністративного правопорушення України,
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити. Постанову серії БАД № 703252 винесену інспектором СРПП ВП № 2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Жолобак Михайлом Євгеновичем 15 жовтня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень - скасувати. Провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень - закрити, на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. Судові витрати стягненню не підлягають. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складання повного тексту рішення 21 лютого 2023 року.
Суддя: Сокирко Л.М.