Справа № 300/3782/22
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/3782/22 пров. № А/857/17610/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року (суддя Микитин Н.М., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/3782/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2022, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, щодо застосування обмеження максимальним розміром при виплаті з 01.12.2019 пенсії та зобов`язати здійснити з 01.12.2019 виплату пенсії на підставі довідки від 11.06.2021 № 33/33-1482 виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Луганській області" в повному розмірі без обмеження максимальним розміром, із урахуванням проведених платежів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 в справі № 360/4381/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснено перерахунок пенсії позивачу з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, проте із обмеженням максимального розміру пенсії на підставі статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Однак, на думку позивача, такі дії ГУ ПФУ в Луганській області не відповідають Конституції України, порушують право на отримання пенсії у розмірі, передбаченому Законом та суттєво погіршують фінансове становище останнього, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 за № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) обмеження максимального розміру пенсії, встановленого частиною 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, щодо застосування обмеження максимальним розміром при перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 11.06.2021 № 33/33-1482 виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Луганській області" з 01.12.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести з 01.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки від 11.06.2021 № 33/33-1482 виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Луганській області" в повному розмірі без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подало апеляційну скаргу, з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що максимальний розмір пенсії позивача відповідно до положень статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, зв`язку з чим відповідач здійснив перерахунок та виплату пенсії на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Приписи статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції, чинній на момент перерахунку позивачу пенсії, носять імперативний характер та неконституційними не визнавались.

Крім того, на думку відповідача, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позову, відмовити.

В доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що приписи статті 2 Закону України «Про захист щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відтак, норма щодо обмеження максимальним розміром пенсії 10 прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, втрачає чинність лише з 13.04.2023.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду без змін. Вважає, що судом повно та об`єктивно досліджено обставини справи та дано юридичну оцінку.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарга та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-XIІ).

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 в справі № 360/4381/21, відповідачем з 01.12.2019 проведено перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення із застосуванням обмеження максимального розміру цієї пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність при її виплаті, що визнається та не заперечується сторонами.

Не погоджуючись із розміром перерахованої пенсії 06.09.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення виплати пенсії з 01.12.2019 в повному розмірі, без обмеження її максимальним розміром.

Листом від 15.09.2022 за № 3211-3665/К-02/8-1200/22 відповідачем відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії, оскільки у Головного управління відсутні підстави для проведення перерахунку та виплати пенсії без застосування обмеження її граничного розміру.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо застосування при виплаті пенсії позивачу обмеження її максимального розміру, позивач звернувся до суду з позовом.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач протиправно обмежив розмір пенсії позивача її максимальним розміром, оскільки таке обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI (далі Закон № 3668-VI) в частині, що не вирішується нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного спору в оскарженій частині, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Предметом спору у цій справі, є правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію 01.10.2011 року змінами до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Судом першої інстанції вірно враховано, що згідно ч.7 ст.43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017, у ч.7 ст.43 Закону № 2262-ХІІ слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-ХІІ відсутня ч.7 ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію у подібних правовідносинах в постановах від 06.11.2018 у справі № 522/3093/17, від 08.08.2019 у справі № 522/3271/17, від 10.10.2019 у справі № 522/22798/17, від 30.10.2020 у справі № 522/16881/17, від 21.12.2021 у справі № 120/3552/21-а.

Суд першої інстанції правильно вказав, що положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, якими внесені зміни щодо обмежень пенсії максимальним розміром у ряд законів та, зокрема, в Закон № 2262-XII, мали місце до рішення Конституційного Суду України від № 7-рп/2016 від 20.12.2016, яким ч.7 ст.43 вказаного Закону разом із внесеними змінами визнано неконституційною. Відтак, застосування положень Закону № 3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично суперечить рішенню Конституційного Суду України, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст.17 Конституції України.

Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону № 3668-VI по відношенню до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 09.12.2020 у справі № 813/678/18 та від 09.02.2021 у справі № 640/2500/18.

Відтак, обмеження Головним управління Пенсійного фонду України у Луганській області максимального розміру пенсії позивачу право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Даний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 справа № 400/2085/19.

Щодо покликання скаржника на пропуск строку звернення до суду з даним позовом, то колегія суддів зазначає, що у відповідності до вимог ч. 3 статті 51 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Як уже зазналось, позивач набув права на перерахунок та виплату пенсії із урахуванням додаткових видів грошового забезпечення з 01.12.2019 на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 в справі № 360/4381/21, то суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги підлягали задоволенню повністю.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі № 300/3782/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула