Справа № 754/9796/22
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/9796/22 Суддя першої інстанції: Бабко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

при секретарі - Масловській К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку №2 (з обслуговування лівого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Лисенка Олександра Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач-1, Департамент), інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку №2 (з обслуговування лівого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Лисенка Олександра Віталійовича (далі - Відповідач-2, Старший лейтенант поліції) про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАР №5904708 від 17.09.2022 про адміністративне правопорушення по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26.12.2022 позов задоволено повністю:

- скасовано постанову серії ЕАР №5904708 від 17.09.2022 про адміністративне правопорушення по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень;

- закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КпАП України за відсутності в його діях складу порушення.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, адже доданий Департаментом до відзиву оптичний диск є непридатним для прочитання, записи на ньому не відтворюються, а будь-яких інших доказів на підтвердження позиції Відповідачів останніми не надано.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, нанесення тонування на розсіювачі світлових приладів, які зменшують їх прозорість, законодавством заборонене, по-друге, перевірка нанесення такого покриву на прилад зовнішній світловий проводиться візуально, по-третє, порядок і процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення Старшим лейтенантом поліції було дотримано, по-четверте, докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення Департаментом були надані до суду першої інстанції, однак, у зв`язку з неможливістю відтворення запису на оптичному диску новий диск додається до апеляційної скарги.

Після усунення визначених в ухвалі від 16.01.2023 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 16.02.2023.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2023 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.03.2023.

У судовому засіданні представник Відповідача-1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній мотивів і підстав.

Позивач на полягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач-2, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Старшим лейтенантом поліції 17.09.2022 було складено постанову серії ЕАР №5904708 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 7; далі - оскаржувана постанова), якою до Позивача за порушення пп. «ґ» пп. 31.4.3 Правил дорожнього руху застосовано передбачене ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало те, що 17.09.2022 о 13:42 ОСОБА_1 керував автомобілем SKODA OCTAVIA A5, днз. « НОМЕР_1 », на задніх освітлювальних приладах якого нанесено тонувальне покриття темного кольору, що зменшує їх прозорість та змінює колір задніх світлових сигналів, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010 (п. 6.1.2).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 7, 8, 9, 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 1, 23, 35 Закону України «Про Національну поліції», ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.1, 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України), а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови з огляду на відсутність доказів вчинення Позивачем адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту наведеної норми вбачається, що ч. 1 ст. 121 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за переобладнання транспортного засобу з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно пп. «ґ» п. 31.4.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Пунктом 6.1.2 ДБН 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» передбачено, що не дозволено застосовувати зруйновані та з тріщинами на світловідбивальних поверхнях або розсіювачах приладу зовнішнього світлового (далі - ПЗС), установлювати будь-які пристрої, що обмежують їхню видимість, наносити покриви на ПЗС (тонування, фарбування тощо), що зменшує світлопропускання, змінює їхню силу світла, світлорозподіл або колір.

Із змісту доданих до апеляційної скарги файлів, розміщених на оптичному диску (а.с. 47), вбачається, що на розсіювачах задніх світлових приладів автомобіля SKODA OCTAVIA A5, днз. « НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_1 , нанесений покрив у вигляді тонувальної плівки, що з огляду на її темний відтінок зменшує світлопропускання та силу світла таких приладів (файли «ФОТО-1», «ФОТО-3», «ФОТО-5»). Указане, на переконання судової колегії, дає підстави стверджувати про порушення Позивачем вимог пп. «ґ» п. 31.4.3 ПДР України.

Посилання ОСОБА_1 на те, що Старший лейтенант поліції не є експертом та не вправі встановлювати світлову силу зовнішніх світлових приладів, судова колегія вважає помилковим, оскільки, як правильно підкреслено Департаментом, згідно п. 7.1.1 ДБН 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» відповідність вимогам 6.1.1 - 6.1.5, 6.1.6.1 - 6.1.6.3, 6.1.7.1 - 6.1.7.3, 6.1.7.5, 6.1.7.6 перевіряють візуально. Відтак законодавцем не встановлено вимоги щодо наявності спеціальних знань в особи, яка здійснює візуальну перевірку відсутності на ПЗС, зокрема, покриву (тонування, фарбування тощо).

Твердження Позивача про те, що належний йому транспортний засіб є технічно справним та регулярно проходить техогляд на сертифікованій офіційній станції технічного обслуговування колегія суддів оцінює критично, оскільки будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження цих обставин матеріали справи не містять. З аналогічних підстав суд апеляційної інстанції відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що останнім з моменту державної реєстрації автомобіля 16.08.2017 не вносилися будь-які зміни до вигляду зовнішніх освітлювальних приладів.

З приводу доводів Позивача про необхідність складання Старшим лейтенантом поліції акту перевірки технічного стану колісного транспортного засобу за формою, наведеною у додатку до Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації, затвердженого наказом МВС України від 13.10.2008 №534, судова колегія зауважує, що цей підзаконний акт втратив чинність 10.11.2020 згідно наказу МВС України від 12.10.2020 № 726.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Із змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді та ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, однак не було встановлено судом першої інстанції через недотримання принципу офіційного з`ясування всіх фактичних обставин у справі (а саме - не витребування у Департаменту придатного для прочитання оптичного диску з огляду на зміст відзиву на позов, в якому містяться посилання на конкретно визначені файли) ОСОБА_1 17.09.2022 о 13:42 керував автомобілем SKODA OCTAVIA A5, днз. « НОМЕР_1 », на задніх освітлювальних приладах якого нанесено тонувальне покриття темного кольору, що зменшує їх прозорість та змінює колір задніх світлових сигналів, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010, що належним чином відображено в оскаржуваній постанові.

Крім того, аналіз змісту наявного на оптичному диску відеозапису розгляду справи про адміністративне правопорушення свідчить, що Старшим лейтенантом поліції були дотримані всі вимоги, визначені положеннями КпАП України та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки останнього, тощо. До того ж будь-яких аргументів в частині порушення порядку та процедури розгляду Відповідачем-2 справи про адміністративне правопорушення Позивачем не наведено.

За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КпАП України, що було безпідставно залишено поза увагою судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування спірної постанови.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити повністю.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено 01 березня 2023 року.