Справа № 440/11113/22
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 рокум. ПолтаваСправа № 440/11113/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті та Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті /далі відповідач-1/ про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу №190290 від 21 червня 2022 року, винесеної начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті Ткаченком Д.В. /а.с. 1-10/.

Позов обґрунтований тим, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №190290 від 21 червня 2022 року підлягає скасуванню як протиправна, оскільки під час проведення заходу державного контролю водій пред`явив тахокарту за 23 лютого 2022 року, а тому водієм виконано свій обов`язок надано документи щодо перевезення за таку дату. Обставина щодо неналежного заповнення такої тахокарти за 23 лютого 2023 року утворює інший склад правопорушення. Крім того, відповідачем-1 не виконано обов`язок щодо належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи про порушення відповідно до вимог Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2006 року. Також відповідачем-1 порушено вимоги пунктів 25, 26 Порядку №1567, оскільки проведення заходу державного контролю здійснено 23 лютого 2023 року, а оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №190290 винесена аж 21 червня 2022 року, тобто майже через 4 місяці.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу, за виконавчим провадженням №69886512.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №440/11113/22 задоволено; забезпечено адміністративний позов у справі №440/11113/22 та зупинено стягнення на підставі постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу №190290 від 21 червня 2022 року, винесеної Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративний справі №440/11113/22.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеку) /далі відповідач-2/, витребувано докази.

Відповідач-1 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідач-2 позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 65-76/ зазначив, що 23 лютого 2022 року під час проведення рейдової перевірки інспекторами Укртрансбезпеки встановлено порушення вимоги статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт у зв`язку із відсутністю тахокарти за 23 лютого 2023 року під час вантажного перевезення згідно ТТН №909 від 23 лютого 2022 року), за яке передбачена відповідальність абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт. Вказане порушення знайшло своє відображення в акті №321586 від 23 лютого 2022 року. До позовної заяви позивачем не додано жодних доказів на підтвердження обґрунтованості тверджень щодо наявності у позивача рукописних записів на зворотному боці тахографа щодо режиму роботи та відпочинку у разі несправності аналогового тахографа за 23 лютого 2022 року. Не відповідають дійсності твердження позивача про те, що тахокарта за 23 лютого 2022 року була в наявності у водія та навіть долучена відповідачем до матеріалів справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, адже як вбачається з матеріалів справи водієм під час проведення заходу контролю замість тахокарти за 23 лютого 2022 року була пред`явлена для перевірки тахокарта за 12 січня 2022 року. Водій зі змістом акту №321586 від 23 лютого 2022 року був ознайомлений та засвідчив це власним підписом. Повідомлення про призначення розгляду справи від 09 червня 2022 року було направлено позивачеві на її адресу рекомендованим поштовим відправленням, тобто відповідачами в повній мірі дотримано вимоги Порядку №1567 щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану через наявність загрози їх здоров`ю і життю у посадових осіб Укртрансбезпеки в період активних бойових дій не було можливості здійснити розгляд справи у визначений пунктом 25 Порядку №1567 строк, проте дотримано положення частини першої статті 250 Господарського кодексу України, який має вищу юридичну силу аніж Порядок, що затверджений постановою Кабінету міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567. Таким чином, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №190290 від 21 червня 2022 року винесена правомірно.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зареєстрована як фізична особа-підприємець, місцезнаходження: АДРЕСА_1 /а.с. 12/.

Згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 /а.с.24, 87/ ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки RENAULT Midlum 220.12, державний номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 2004, дата реєстрації 21 січня 2020 року.

Відповідно до Товарно-транспортної накладної №909 від 23 лютого 2022 року /а.с. 86/ автомобільний перевізник, ФОП ОСОБА_3 , здійснювала перевезення вантажу на автомобілі Рено НОМЕР_3 з пункту навантаження: Тернопільська область, Чортківський район, с. Підзамочок, в пункт розвантаження: Київська область, Яготинський район, с. Журавка, водій ОСОБА_4 .

На підставі направлення на рейдову перевірку №004332 від 18 лютого 2022 року /а.с.83-84/ 23 лютого 2022 року о 14:25 посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT Midlom, державний номерний знак НОМЕР_3 /а.с. 85/.

За результатами перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №321586 від 23 лютого 2022 року /а.с. 85/, в якому зафіксовано, що 23 лютого 2022 року о 14:25 на ділянці дороги а/д М-30 252 км проведено перевірку транспортного засобу RENAULT Midlom, державний номерний знак НОМЕР_3 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_2 , водій ОСОБА_4 (посвідчення водія НОМЕР_4 ), що належить ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ). Під час перевірки виявлено порушення: водій здійснював вантажні перевезення згідно ТТН №909 від 23 лютого 2022 року та під час перевірки виявлено, що транспортний засіб обладнаний діючим та повіреним аналоговим тахографом, відсутня тахокарта за 23 лютого 2022 року, чим порушено вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт (перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону», а саме: тахокарти за 23 лютого 2022 року; в графі «пояснення водія про причини порушень» відсутні пояснення водія; в графі «підпис водія транспортного засобу» ОСОБА_4 проставив всій особистий підпис).

Повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт вих. №16188/36/24-22 від 09 червня 2022 року /а.с. 90/, в якому зазначено дату, час та місце розгляду справи (у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області) на 10:00 год 10 серпня 2022 року), надіслано Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області на адресу ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 рекомендованим поштовим відправленням №170, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень №4401 від 09 червня 2022 року /а.с.93/.

21 червня 2022 року начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті Ткаченком Д. В. винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №190290 /а.с. 28, 82/, якою до ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17000,00 грн за перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", 23 лютого 2022 року на а/д М-30км252 на транспортному засобі RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Примірник вказаної постанови разом із супровідним листом Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті №17765/36/24-22 від 22 червня 2022 року /а.с. 27, 90/ надіслано на адресу ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , рекомендованим поштовим відправленням №563, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень №3548 від 22 червня 2022 року /а.с.91-92/.

Не погодившись із прийняттям постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №190290 від 21 червня 2022 року, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05 квітня 2001 року /далі Закон №2344-III (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)/.

Законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень /стаття 2 Закону №2344-III /.

Відповідно до положень статті 6 Закону №2344-III загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2006 року затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) /далі - Порядок №1567 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)/.

Цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт /пункт 1 Порядку №1567/.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктами 4 та 12 Порядку №1567 встановлено, що рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку. Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11 лютого 2015 року /далі Положення №103/, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" від 02 грудня 2021 року № 1579-р вирішено погодитися із пропозицією Міністерства інфраструктури щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом поділу відповідні міжрегіональні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.

Так, Додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2021 року № 1579-р передбачено утворення територіального органу Укртрансбезпеки - Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області внаслідок реорганізації шляхом поділу Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, а також утворення територіального органу Укртрансбезпеки - Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області внаслідок реорганізації шляхом поділу Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Отже, Відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області та Відділ державного нагляду (контролю) у Полтавській області є територіальними органами Державної служби України з безпеки на транспорті, що забезпечують реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, які уповноважені здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, зокрема, шляхом здійснення рейдових перевірок та притягнення до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пунктів 14, 15, 20-22 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Згідно з пунктом 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

За змістом частини першої статті 238, частини першої статті 239 ГК України /далі по тексту ГК України/ за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції, зокрема адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до частин першої та другої статті 241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт в територіальному органі Укртрансбезпеки повинна бути розглянута не пізніше ніж протягом двох місяців з дня виявлення порушення відповідно до абзацу першого пункту 25 Порядку № 1567. Разом з тим, штраф може бути застосований до автомобільних перевізників на підставі статті 60 Закону № 2344-ІІІ в межах строку, передбаченого частиною першою статті 250 ГК України, тобто протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня вчинення порушення суб`єктом господарської діяльності. При цьому нормативно-правовими актами не встановлено, що недотримання строку розгляду справи, визначеного абзацом першим пункту 25 Порядку № 1567, має правовим наслідком звільнення автомобільного перевізника від відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

На переконання суду, порушення відповідачем строку розгляду справи, встановленого абзацом першим пункту 25 Порядку № 1567, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу, якщо при цьому було дотримано строки застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачені частиною першою статті 250 ГК України.

Судом встановлено, що відповідачем-1 при винесенні оскаржуваної постанови №190290 від 21 червня 2022 року дотримано строки застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачені частиною першою статті 250 ГК України.

Згідно з пунктами 26-27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

З такого правового регулювання слідує, що на відповідачів покладено обов`язок лише щодо належного повідомлення суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення, а у разі неявки суб`єкта господарювання у вказані час та місце відповідачі уповноважені здійснювати розгляд справи про порушення без участі такого суб`єкта господарювання.

Судом встановлено, що повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, в якому було зазначено дату, час та місце розгляду справи ( 21 червня 2022 року з 10:00 год), надіслано Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_3 рекомендованим поштовим відправленням 170.

Таким чином, відповідач-1 належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та у зв`язку із неявкою суб`єкта господарювання на розгляд справи правомірно розглянув справу без його участі.

Також суд зазначає, що із актом проведення перевірки №321586 від 23 лютого 2022 року було ознайомлено водія ОСОБА_5 , що підтверджується його підписом, а тому позивач, як автомобільний перевізник згідно ТТН №909 від 23 лютого 2022 року, могла вчинити активні дії протягом періоду з 24 лютого 2022 року по 21 червня 2022 року та звернутися до відповідачів із проханням щодо надання інформації про стан розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а також надати відповідачам свої заперечення щодо встановленого порушення та докази на їх підтвердження.

Тож позивач була обізнана із встановленням порушення нею вимог законодавства про автомобільний транспорт та порушенням відносно неї справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Довід позивача щодо порушення її права на захист та надання пояснень під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд відхиляє, оскільки суб`єкт господарювання не позбавлений також можливості надати свої заперечення під час судового оскарження постанови.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою №190290 від 21 червня 2022 року до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону.

Згідно із актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №321586 від 23 лютого 2022 року під час перевірки виявлено порушення: водій здійснював вантажні перевезення згідно ТТН №909 від 23 лютого 2022 року та під час перевірки виявлено, що транспортний засіб обладнаний діючим та повіреним аналоговим тахографом, відсутня тахокарта за 23 лютого 2022 року, чим порушено вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", за що передбачена відповідальність абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт (перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону, а саме: тахокарти за 23 лютого 2022 року).

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів і вантажів між населеними пунктами, розташованими на території однієї держави; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Отже, ФОП ОСОБА_6 є автомобільним перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", що не заперечується позивачем та підтверджується відповідним записом в товарно-транспортній накладній №909 від 23 лютого 2022 року /а.с.86/.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Статтею 49 Закону № 2344-ІІІ встановлено, що водій транспортного засобу зобов`язаний, серед іншого, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Відповідно до статті 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Згідно з пунктами 1.2 та 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07 червня 2010 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106 /далі Положення № 340/, це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

За визначеннями, наведеними у пункті 1.5 Положення № 340, відпочинок - безперервний період часу, який водій може використовувати на свій розсуд; робоча зміна - період роботи водія відповідно до графіка змінності (зміна), який може бути як безперервним, так і розділеним на частини; робочий час водія - час, протягом якого водій зобов`язаний виконувати свої обов`язки, визначені трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв;

Пунктом 6.1 Положення № 340 встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Під час перевірки 23 лютого 2023 року інспекторами Управління Укртрансбезпеки встановлено, що під час здійснення вантажного перевезення згідно ТТН №909 від 23 лютого 2022 року транспортний засіб марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_3 , обладнаний діючим та повіреним аналоговим тахографом та вказану обставину позивач в ході судового розгляду справи не спростував.

Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 року за № 946/18241 /далі Інструкція № 385/, визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів. Ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

За визначенням, наведеним у пункті 1.4 Інструкції № 385, тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Згідно з пунктами 3.3, 3.5 та 3.6 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Враховуючи приписи наведених вище норм, суд доходить висновку, що у випадку встановлення у транспортному засобі тахографа перевізник та водій забезпечують наявність у водія, який здійснює керування транспортним засобом, обладнаним аналоговим тахографом, заповнені тахокарти, а у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа - запису від руки даних щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками.

Судовим розглядом встановлено та позивачем під час розгляду справи не спростовано, що під час перевірки 23 лютого 2023 року інспекторами Управління Укртрансбезпеки у водія ОСОБА_5 під час здійснення вантажного перевезення згідно ТТН №909 від 23 лютого 2022 року транспортним засобом марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_3 , який обладнаний діючим та повіреним аналоговим тахографом, відсутня тахокарта за 23 лютого 2023 року.

Також позивачем не доведено, що аналоговий тахограф, яким обладнаний транспортний засіб марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_3 , має несправності або пошкодження, у зв`язку із чим водієм ОСОБА_7 здійснено записи від руки даних щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками.

Посилання позивача на пред`явлення водієм ОСОБА_7 під час проведення заходу державного контролю тахокарти за 23 лютого 2022 року суд відхиляє як таке, що недоведене будь-якими доказами.

Суд погоджується із доводом відповідача, що надані позивачем та відповідачем до суду тахокарти /а.с. 26, 89/ стосуються даних режиму роботи та відпочинку ОСОБА_5 за робочий день в січні 2022 року, а не за 23 лютого 2022 року.

Суд також враховує, що під час проведення заходу державного контролю водієм ОСОБА_7 не надано письмових пояснень про причини вчинення виявленого порушення та не зазначено про надання ним під час перевірки тахокарти за 23 лютого 2022 року /а.с. 85/, що свідчить про відсутність у нього будь-яких заперечень щодо виявленого порушення законодавства про автомобільний транспорт у зв`язку із перевезенням вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: тахокарти за 23 лютого 2023 року.

Таким чином, водій ОСОБА_8 здійснював перевезення вантажу без тахокарти за 23 лютого 2023 року, чим порушив вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

З огляду на доведеність у ході судового розгляду справи факту порушення позивачем вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", суд доходить висновку, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №190290 від 21 червня 2022 року прийнята відповідачем-1 на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Отже, в ході судового розгляду справи відповідачами, які є суб`єктами владних повноважень, відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України доведено вчинення позивачем порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Інші доводи позивача не спростовують вищевикладені висновки суду.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Суд зауважує, що згідно із частиною шостою статті 157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Європейська, буд. 155, м. Полтава, Полтавська область, 36008) та Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) (просп. Перемоги, буд.14, м. Київ, 03135, ідентифікаційний код 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови №190290 від 21 червня 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк