Справа № 320/11508/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області щодо застосування при розрахунку пільги за централізоване опалення понижуючого коефіцієнта 0.608 в відповідності з додатком 2 підпункту 8 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування»;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області провести розрахунок пільги за централізоване опалення в відповідності до пункту 1 статті 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без застосування понижуючого коефіцієнта 0.608 визначеного додатком 2 підпункту 8 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунальних обслуговування».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що судом не було досліджено усіх обставин справи, позаяк він має право на пільги зі сплати послуг по централізованому опаленню у розмірі 50%, що передбачено пунктом 1 статті 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та відповідач при розрахунку його пільги протиправно застосовує коригуючий коефіцієнт 0.608, визначений додатком 2 підпункту 8 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунальних обслуговування», що вказує на наявність підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, вказано, що у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону, слід застосовувати саме норми закону, які мають вищу юридичну силу.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває в Управлінні соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

27.08.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив при нарахуванні пільги за опалення не застосовувати коригуючий коефіцієнт 0.608.

Листом від 03.09.2021 № 60/29-2426 відповідачем повідомлено, що нарахування пільг позивачу здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунальних обслуговування» № 409, яким передбачено застосування коригуючого коефіцієнта для розрахунку розміру витрат теплової енергії для централізованого або автономного опалення.

Вважаючи протиправними висновки відповідача щодо наявності підстаав для застосування згаданого коефіцієнту, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів правомірність своїх дій при здійсненні розрахунку житлово-комунальних послуг позивачеві з урахуванням пільги у розмірі 50% на їх оплату з урахуванням коригуючого коефіцієнта.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», виключно законами України визначаються пільги, зокрема, щодо оплати житлово-комунальних послуг.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (Закон № 796-ХІІ) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Єдиний державний реєстр осіб, які мають право на пільги - це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно законам України, отримують пільги. Даний реєстр запроваджений та діє в Україні на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 «Про Єдиний державний реєстр осіб, які мають право на пільги».

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 21 Закону № 796-ХІІ, особам, віднесеним до категорії 2, надаються гарантовані державою компенсації та пільги, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 17, 18, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 30, 31 статті 20 цього закону.

Відповідно до п.11 ч. 1 ст. 20 Закону № 796-ХІІ, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема: 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирної плати, плати за управління багатоквартирними будинками), комунальними послугами (газ, електрична і теплова енергія, водопостачання, водовідведення та інші послуги) у межах середніх норм споживання, передбачених законом, телефоном (абонентна плата, оплата послуг електрозв`язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при по секундному обліку їх тривалості).

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що позивач має право на 50-процентну знижку плати за користування комунальними послугами, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС віднесеного до 2-ї категорії осіб.

Разом з тим, оцінюючи твердження апелянта щодо відсутності підстав для делегування Кабінету Міністрів України права визначати порядок нарахування вказаної пільги, суд першої інстанції вірно вказав, що статтею 117 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ст. 62 Закону №796-ХІІ, - роз`яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов`язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб`єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

06.08.2014 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (далі - Постанова №409) з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій.

Так, вказаною постановою визначено соціальні норми житла та нормативів споживання житлово-комунальних послуг, яка поширюється і на позивача як учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 2-ї категорії.

Відповідно до п. 2 Постанови № 409 з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» Кабінет Міністрів України установив: соціальну норму житла, в межах якої держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для: оплати комунальних послуг - послуг з постачання теплової енергії для потреб централізованого або автономного опалення, з постачання та розподілу природного газу або постачання та розподілу електричної енергії для індивідуального опалення незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Підпунктом 8 пункту 3 Постанови №409 вирішено встановити соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком: для оплати житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; витрат на управління багатоквартирним будинком, що визначаються за такою формулою: СНжп = (Пмін х Ксрв) / СРзпж (де СНжп - соціальний норматив житлової послуги, витрат на управління багатоквартирним будинком, гривень на 1 кв. метр; Пмін - встановлений на законодавчому рівні на відповідну дату розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, гривень; Ксрв - коефіцієнт середнього в Україні розміру витрат домогосподарств на утримання житла, що становить 0,15; СРзпж - середній розмір загальної площі житла на одне домогосподарство одержувачів пільг або субсидій у багатоквартирних будинках, що становить 48,87 кв. метра.

Якщо встановлена ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком (внесок на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком) менша, ніж соціальний норматив, визначений відповідно до цього підпункту, для надання пільг і субсидій застосовується встановлена ціна (внесок).

Залежно від особливостей регіонів та типу будівель соціальні нормативи користування комунальними послугами, встановлені підпунктом 1 цього пункту, визначаються з урахуванням відповідних коригуючих коефіцієнтів згідно з додатками 1 і 2.

Таким чином, твердження апелянта стосовно невідповідності постанови Кабінету Міністрів України нормам закону є необґрунтованими, оскільки саме нормою закону визначено конкретні пільги для позивача за оплату наданих комунальних послуг, а постановою Кабінету Міністрів України лише конкретизовано порядок виконання такої норми.

Крім того, вказаним положення не встановлено 50 % пільгу на весь обсяг отриманих комунальних послуг, а лише в межах середньої норми споживання, яка встановлена Постановою № 409, на чому вірно наголошено судом першої інстанції.

В свою чергу, позивачем ані в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи не наведено належного обґрунтування невідповідності положень Постанови № 409 вимогам закону.

Так, позивач користується пільгами на житлово-комунальні послуги у розмірі 50%, а коригуючий коефіцієнт, який застосовується відповідачем, є невід`ємною частиною Постанови № 409, та як вірно вказано судом першої інстанції у відповідності до пункту 1 ст. 21 Закону №796-ХІІ до позивача застосовується пільга у розмірі 50 % з оплати за житлово-комунальні послуги, зокрема, централізоване опалення, у межах середніх норм споживання, передбачених законом із застосуванням коригуючого коефіцієнта, передбаченого Постановою № 409.

Вказана обставина спростовує твердження позивача щодо порушення його прав та інтересів управлінням соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області в межах спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_1 стосовно того, що у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону, слід застосовувати саме норми закону, які мають вищу юридичну силу, проте дані твердження жодним чином не свідчать про наявність підстав для задоволення вимог позивача, адже судом першої та апеляційної інстанцій не встановлено згаданих позивачем суперечностей між підзаконним актом та нормою закону.

Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що відповідач на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, довів правомірність своїх дій при здійсненні розрахунку житлово-комунальних послуг позивачеві з урахуванням пільги у розмірі 50% на їх оплату з урахуванням коригуючого коефіцієнта.

Колегія суддів зазначає, що позивачем в апеляційній скарзі не спростовано жодними доводами та доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, факт порушення відповідачем вимог законодавства в межах спірних правовідносин.

Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у позовній заяві, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.

Надаючи оцінку кожному окремому доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко