Справа № 460/5506/21
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2023 року м. Рівне №460/5506/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення штрафу, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Управління Держпраці у Рівненській області (далі по тексту позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач) про стягнення на користь державного бюджету України штрафу в розмірі 34000 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами планової виїзної перевірки характеристик продукції у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 посадовими особами Управління було виявлено порушення дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів у сфері ринкового нагляду, у зв`язку з чим винесено рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів шляхом усунення формальної невідповідності. Повідомлено, що у встановлений строк відповідач подав повідомлення про виконання рішення, однак долученими документами не підтверджено результативності виконання рішення суду. За результатами позапланової перевірки стану виконання рішення суду, Управлінням прийнято рішення про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та застосований обмежувальний (корегувальний) захід обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність до встановлених вимог, складено протокол про виявлені порушення та винесено постанову про накладення на відповідача штрафу. Зважаючи на те, що відповідач не сплатив штраф у добровільному порядку та не надав повідомлення про виконання рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що станом на момент звернення до суду про стягнення штрафу, постанову позивача оскаржено в судовому порядку, відтак дії щодо стягнення штрафу є незаконними.

Ухвалою суду від 18.05.2022 провадження у справі №460/5506/21 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №460/4074/21.

Ухвалою суду від 02.03.2022 поновлено провадження у справі та допущено процесуальне правонаступництво шляхом заміни позивача Управління Держпраці у Рівненській області (ідентифікаційний код юридичної особи 39780243) його правонаступником - Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці (79000, пл. Міцкевича, 8 (7 поверх), м. Львів.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу Управління Держпраці у Рівненській області №34 від 25.01.2021 про проведення планової перевірки характеристик продукції у ФОП ОСОБА_1 та направлення Управління Держпраці у Рівненській області на проведення перевірки № 23-Н/09-27 від 25.01.2021 в період з 26.01.2021 року по 29.01.2021 року посадовими особами Управління Держпраці у Рівненській області проведено планову перевірку характеристик продукції у відповідача з дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів у сфері ринкового нагляду.

За результатами якої складено Акт перевірки характеристик продукції №РВ 01а/10-01 від 29.01.2021.

Актом зафіксовано 3 порушення вимог законодавчих та нормативно- правових актів у сфері ринкового нагляду.

29.01.2021 Управлінням Держпраці у Рівненській області прийнято рішення №01 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано обмежувальний (коригуючий) захід відповідно до статей 28-32 Закону України Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції та статті 12 Закону України Про загальну безпечність нехарчової продукції, а саме: обмеження надання продукції на ринку з усуненням формальної невідповідності.

ФОП ОСОБА_1 направило Управлінню Держпраці в Рівненській області Повідомлення про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, з копіями документів, які на переконання позивача підтверджували факт виконання рішення, тобто усунення виявлених порушень характеристик продукції.

У період з 09.03.2021 по 12.03.2021 року Управлінням Держпраці в Рівненській області на підставі Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, Повідомлення про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, поданого позивачем та направлення на проведення перевірки проведено позапланову виїзну перевірку стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, за результатами якої складено Акт №РВ 05а/10-01 від 12.03.2021.

Актом перевірки констатовано, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів виконано суб`єктом господарювання частково та не може бути визнано результативним.

Цього ж дня, 12.03.2021 Управлінням Держпраці у Рівненській області прийнято рішення №05 про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №01 від 29.01.2021.

25.03.2021 Управлінням Держпраці у Рівненській області винесено Постанову №1 про накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34000 грн.

У зв`язку з несплатою штрафу в добровільному порядку, Управління звернулося до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у даній справі, суд виходить із такого.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

У відповідності до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до п.7 даного положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Держпраці може покладати виконання завдань на утворені територіальні органи за міжрегіональним принципом.

За приписами пп.21, пп.22 п.4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності; здійснює нагляд на ринку за об`єктами технічних регламентів та бере участь у розробленні правил і процедури ринкового нагляду за об`єктами технічних регламентів та інших нормативно-правових актів у відповідній сфері.

Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції визначені Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" від 02.12.2010 № 2735-VI (далі Закон №2735).

Згідно зі ст.4 цього Закону метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону №2735 заходами ринкового нагляду є: 1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування); 2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції; 3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; 4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.

Порядок проведення перевірок характеристик продукції визначений ст.23 Закону №2735.

Під час проведення перевірок характеристик продукції проводиться перевірка документів, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, за результатами яких приймається рішення про відбір та експертизу (випробування) зразків продукції, про що зазначається в акті, підготовленому відповідно до вимог статті 23-1 цього Закону.

При проведенні перевірок характеристик продукції органи ринкового нагляду враховують ступінь ризику, який може становити відповідна продукція, а також відомості, що містяться у зверненнях споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, та іншу інформацію щодо продукції.

Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.

Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.

Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи.

Під час проведення перевірок продукції певного виду (типу), категорії та/або групи забороняється перевіряти продукцію іншого виду (типу), категорії та/або групи.

У разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції органом ринкового нагляду прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, що є предметом перевірки, такі заходи мають бути вжиті суб`єктами господарювання щодо всіх одиниць продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, які надаються на ринку та є небезпечними, становлять ризик та/або не відповідають встановленим вимогам.

Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону. У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та направлення видаються і оформлюються невідкладно.

У разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції встановлено, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, орган ринкового нагляду на підставі наданих суб`єктом господарювання документів, передбачених пунктами 1 і 6 частини сьомої цієї статті, вживає заходів щодо визначення виробника такої продукції або особи, яка вважається такою, що ввела продукцію в обіг, особи, яка поставила відповідному суб`єкту господарювання цю продукцію, а також всіх осіб, яким відповідний суб`єкт господарювання поставив таку продукцію.

В силу вимог ч.1 ст.29 Закону №2735 у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Згідно з ч.3 ст.29 Закону №2735 орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність:

знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті;

не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом;

не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом;

декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог;

органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною;

вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.

За правилами ч.4 ст.29 Закону №2735 у разі якщо органом ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлення відповідного суб`єкта господарювання про виконання ним рішення про приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами чи усунення формальної невідповідності та/або перевірки стану виконання суб`єктом господарювання цього рішення, проведених відповідно до статті 34 цього Закону, встановлено, що невідповідність продукції встановленим вимогам не усунено або усунено частково, орган ринкового нагляду відповідно до затвердженої Кабінетом Міністрів України методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів вживає таких обмежувальних (корегувальних) заходів: обмеження, заборона надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу, відкликання продукції.

Відповідно до ст.33 Закону №2735 обмежувальні (корегувальні) заходи запроваджуються відповідними рішеннями органів ринкового нагляду. Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути прийняті, зокрема, за результатами проведених органами ринкового нагляду перевірок характеристик продукції (крім перевірок, що проводяться відповідно до статті 26 цього Закону), у тому числі перевірок, що проводяться на підставі повідомлень митних органів про призупинення митного оформлення продукції відповідно до частини шостої статті 38 цього Закону.

Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути змінені чи скасовані відповідними органами ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлень суб`єктів господарювання про виконання ними рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або за результатами перевірок стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень, проведених відповідно до статті 34 цього Закону. Зазначені рішення також можуть бути змінені за результатами розгляду органами ринкового нагляду клопотань, пояснень, заперечень та інформації, наданих суб`єктами господарювання відповідно до частин десятої і п`ятнадцятої цієї статті.

Згідно з положеннями ст.34 Закону №2735 з метою контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів органи ринкового нагляду: 1) аналізують повідомлення про виконання цих рішень, надані (надіслані) суб`єктами господарювання, яких стосувалися такі рішення; 2) проводять перевірки стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень; 3) здійснюють моніторинг результативності вжитих обмежувальних (корегувальних) заходів.

Суб`єкт господарювання, якого стосується рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, має у визначений у такому рішенні строк надати (надіслати) органу ринкового нагляду, що прийняв відповідне рішення, повідомлення про його виконання. До цього повідомлення суб`єкт господарювання може додавати документи або їх копії, що підтверджують виконання рішення.

У разі якщо інформація, що міститься в повідомленні суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, та долучені до рішення документи є недостатніми для підтвердження результативності виконання цього рішення, а також за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цієї інформації відповідний орган ринкового нагляду проводить перевірку стану виконання суб`єктом господарювання такого рішення.

У разі якщо за результатами аналізу повідомлення суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або перевірки стану виконання цього рішення встановлено факт невиконання чи часткового виконання суб`єктом господарювання відповідного рішення або виконання рішення не може бути визнано результативним, орган ринкового нагляду невідкладно приймає рішення про внесення змін до зазначеного рішення. Такі зміни можуть передбачати вжиття нових обмежувальних (корегувальних) заходів.

В силу вимог п.3 ч.4 ст.44 Закону №2735 за невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, визначених частиною третьою статті 29 цього Закону, до суб`єкта господарювання (розповсюджувачів) застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.44 Закону №2735 справи про накладення штрафів за порушення, визначені цією статтею, розглядаються керівниками органів ринкового нагляду або їх заступниками відповідно до їх компетенції.

Суми штрафів, що накладаються органами ринкового нагляду, зараховуються до Державного бюджету України.

Про вчинення порушень, зазначених у цій статті, посадові особи органів ринкового нагляду, що виявили правопорушення, складають протокол на підставі документів, що містять інформацію про походження продукції та її обіг.

Протокол складається у двох примірниках, які підписуються посадовими особами органу ринкового нагляду та фізичною особою, у тому числі фізичною особою - підприємцем, чи керівником юридичної особи або уповноваженою ним особою.

Протокол разом з актом перевірки, поясненнями фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи (у разі їх наявності) та документами, що стосуються справи, не пізніше наступного робочого дня за днем його складання передається керівнику чи заступнику керівника органу ринкового нагляду, які розглядають справу протягом 15 календарних днів з дня отримання протоколу та відповідних документів і приймають рішення про накладення штрафу. Кожний штраф оформляється окремою постановою.

Постанова надсилається суб`єкту господарювання не пізніше наступного робочого дня за днем її оформлення.

Суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку.

Як свідчать матеріали справи, за результатами позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено факт невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів. Про виявлене правопорушення посадовими особами Управління складено протокол.

За результатами розгляду справи керівником Управління прийнято постанову №1 від 25.03.2021 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34000 грн.

У відповідності до положень ч.6 ст.44 Закону №2735 суб`єкт господарювання має право оскаржити рішення органу ринкового нагляду про накладення штрафу до керівника органу ринкового нагляду, а також у судовому порядку. У разі оскарження рішення у суді суб`єкт господарювання сплачує штраф після прийняття відповідного рішення керівником органу ринкового нагляду або судом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не погодився з постановою Управління про накладення штрафу №1 від 25.03.2021 та оскаржив її в судовому порядку.

Рішенням суду від 20.07.2021 у справі №460/14074/21 позов ФОП ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Рівненській області задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу від 25.03.2021 №1. Вказане рішення набрало законної сили 28.06.2022.

З огляду на зазначене, постанова про накладення штрафу є скасованою та не чинною, а отже не підлягає виконанню.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Позивачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність стягнення з відповідача штрафу в розмірі 34000 грн., а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Підстави застосування положень ст.139 КАС України відсутні.

Щодо відшкодування судових витрат пов`язаних з правничою допомогою, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами 1,2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 даної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Згідно з ч.6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 статті139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу представником відповідача надано: договір про надання правової допомоги № 21-04/23 від 26.04.2021, розрахунок суми гонорару зописом виконаних робіт, акт прийому передачі послуг на суму 3000,00 грн. та платіжне доручення, яке спідчить про оплату наданих послуг.

Зі змісту розрахунку суми гонарару вбачається, що по справі №460/5506/21 вбачається, що адвокатським бюро витрачено на надання правової допомоги всього 3 год.

Отже, матеріалах справи наявні належним чином складені, оформлені та підписані документи, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Позивачем подано клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. В обґрунтування подано клопотання зазначає, що відповідачем не затрачено значної кількості свого часу на участь у судових засіданнях, оскільки судовий розгляд у відкритому судовому засіданні проводився лише одного разу. Крім того, зазначає, що судова практика застосування законодавства по даній справі давно не зазнавала змін і тому представнику відповідача додатково щось вивчати не було необхідності. Враховуючи викладене, вважає, що вартість витрат надання правової допомоги є неспівмірною та не обґрунтованою.

Проте, аргументи позивача викладені у вказаному клопотанні суд вважає безпідставними та не обґрунтованими, оскільки будь-який рівень складності справи аж ніяк не позбавляє відповідача необхідності отримання ним правової допомоги, а адвоката - від вчинення відповідних дій, якими, зокрема, є ознайомлення з позовними вимогами та доказами, що їх обґрунтовують, без цього неможливо не тільки надати таку правову допомогу відповідачу як консультація, але і обрати стратегію захисту його прав та інтересів, пошук контраргументів на всі доводи позовної заяви, збір доказів, які б підтверджували заперечення таких позовних вимог, підготовка з дотриманням всіх вимог КАС України відзиву та забезпечення подання його до суду, підготовка до розгляду справи в суді, надання правових консультацій відповідачу щодо порядку розгляду його справи судом, щодо порядку можливого оскарження рішення, яке буде прийнято судом першої інстанції у цій справі.

Як зазначено в абз.268 Рішення Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява №19336/04): "Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" [ВП], заява N34884/97, п.30, ECHR 1999-V)".

З огляду на викладене, з урахуванням наданих відповідачем доказів понесення витрат на правничу допомогу, суд вважає цілком обґрунтованою вартість послуг адвоката, які є співмірними з наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідно до умов договору про надання правничої допомоги.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці витрати судові витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 02 березня 2023 року.

Учасники справи:

Позивач: Західне міжрегіональне управлінням Державної служби з питань праці (79000, пл. Міцкевича, 8 (7 поверх), м. Львів, ідентифікаційний код 44778105).

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )

Суддя В.В. Щербаков