Справа № 580/711/23
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року справа № 580/711/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у відновленні позивачу пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими п.п.1, 2, 4, 5, 6, 18 ч.1 ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, як учаснику війни;

зобов`язати відповідача здійснити з 01.01.2021 нарахування позивачу пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими п.п.1, 2, 4, 5, 6, 18 ч.1 ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, як учаснику війни.

Позов мотивовано тим, що відповідач протиправно позбавив позивача пільг на оплату житлово-комунальних послуг з тих підстав, що її сукупний дохід за останні 6 місяців перевищує величину доходу, який дає право на соціальну пільгу. Зазначає, що ця норма визнана неконституційною рішенням Конституційного суду України від 18.12.2018 №12-р/2018. Тому просила задовольнити позов.

Ухвалою суду від 08.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

28.02.2023 від відповідача суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити. Вказував, що розмір сукупного середньомісячного доходу позивача у 2022 році перевищує величину доходу, який дає право на соціальну пільгу. Тому позивач втратила право на пільгу на оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, з 01.01.2023 пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються виключно у готівковій формі органами Пенсійного фонду України, а тому, на думку відповідача, він не є належним відповідачем.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

Відповідно до посвідчення від 10.04.2000 серії НОМЕР_1 позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників війни.

На звернення позивача від 01.08.2022 щодо надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, листом від 08.08.2022 №11033/28-5/01-9 позивача повідомлено, що вона перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, за статусом «учасник війни», «пенсіонер за віком», «особа з інвалідністю І групи». Зазначено, що розмір середньомісячного сукупного доходу позивача за попередні шість місяців перевищує величину доходу, який дає право на соціальну пільгу. Тому позивачу відмовлено у наданні пільг, передбачених п.п.1, 2, 4, 5, 6, 18 ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулась в суд з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд врахував таке.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається Законом України від 22.10.1993 №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі Закон №3551-ХІІ).

Відповідно до пунктів 4, 5, 6, 18 ч.1 ст.14 Закон №3551-ХІІ учасникам війни надається:

50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання;

50-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення;

абонементна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів.

Підпунктом 1 п.9 Розділу I Закону України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" статтю 14 Закону №3551-XII доповнено частиною 6 такого змісту: «Установити, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

У подальшому рішенням Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема: підпункт 1 пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII; частину шосту статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ.

Конституційний Суд України у вказаному рішенні зазначив, що встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей. Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність вказаного Закону, підриває довіру до держави (абз.2 п.5 рішення).

Конституційний Суд України вважає, що соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту (абз.3 п.5 рішення).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктом 2 резолютивної частини цього Рішення встановлено, що визнані неконституційними положення законів України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII та Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України встановлено, що частина перша статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII застосуванню підлягатиме у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII.

Отже, положення пунктів 4-6, 18 ч.1 ст.14 Закону №3551-ХІІ без визначеного частиною 6 цієї норми обмеження підлягають застосуванню з 19.03.2019.

Тому суд дійшов висновку, що з 19.03.2019 позивач має право на вказані пільги, а викладена у листі від 08.08.2022 №11033/28-5/01-9 відмова не відповідає вимогам закону.

Дотримуючись меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що протиправними у спірних правовідносинах є саме дії відповідача щодо викладеної у вказаному листі відмови у наданні позивачу таких пільг.

Тому суд дійшов висновку визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у відновленні позивачу пільг на оплату житлово-комунальних послуг, що передбачені ч.1 ст.14 Закону №3551-ХІІ.

Стосовно доводів відповідача, що з 01.01.2023 пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються виключно у готівковій формі органами Пенсійного фонду України, а тому відповідач не є належним відповідачем, суд зазначає, що відповідно до вимог Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №373, із січня 2023 року пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються виключно у грошовій готівковій формі органами Пенсійного фонду України.

Разом з тим, відповідно до п.3-1 вказаного Порядку для призначення пільг пільговики, які перебувають на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), або їх законні представники звертаються з відповідною заявою про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу за формою згідно з додатком (далі - заява), до якої додається у разі потреби довідка про наявність у житловому приміщенні пічного опалення та/або кухонного вогнища на твердому паливі до 30 листопада 2022 р. включно - до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) за зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання (або фактичним місцем проживання - у разі перебування на обліку в Реєстрі за фактичним місцем проживання).

Оскільки спірні правовідносини виникли з приводу надання позивачу пільг на оплату житлово-комунальних послуг з 01.01.2021, доводи відповідача, що він не є належним відповідачем суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Згідно з ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі абз.1 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Не втручаючись у дискреційні повноваження відповідача, для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом повного захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити нарахування пільг з оплати житлово-комунальних послуг позивачу, як учаснику війни, відповідно до ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

При цьому, оскільки з 01.01.2023 пільги на оплату житлово-коменальних послуг надаються органами Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку зобов`язати відповідача здійснити позивачу нарахування вищевказаних пільг у період з 01.01.2021 до 31.12.2022.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і не надав доказів понесених судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо відмови у відновленні ОСОБА_1 пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, як учаснику війни, передбаченими ч.1 ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради (18005, м.Черкаси, б-р Шевченка, буд.307, ) здійснити за період з 01.01.2021 до 31.12.2022 нарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, як учаснику війни, передбаченими ч.1 ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного тексту судового рішення.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ