Справа № 708/151/23
Суддя: Івахненко О. Г.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 708/151/23
Номер провадження № 2-а/708/21/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді - Івахненко О.Г.,

при секретарі Тендітній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чигирині в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Цвіркун О.С. звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00004268 від 27.01.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500,00 грн.

Зазначена постанова отримана позивачем засобами поштового зв`язку 08.02.2023 року.

На обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови представник позивача зазначив, що у відповідності до пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та составів у разі, коли хоч один із габаритів перевищує дозволені. Зокрема щодо фактичної маси транспортного засобу масою понад 40 тон (для контейнеровозів понад 44 тони, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 тон).

Виходячи зі змісту постанови вбачається, що об`єктивна сторона виявленого порушення полягає у допуску відповідальною особою руху транспортного засобу із перевищенням загальної маси транспортного засобу на 5,581 % (2,233 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

У свою чергу у даній ситуації мова йде про наявність у транспортного засобу спеціалізованого напівпричепу контейнеровозу, про що у оскаржуваній постанові не зазначено.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 транспортний засіб MAN TGX 28.540, д.н.з. НОМЕР_2 , являється спеціалізованим вантажним спеціалізованим сідловим тягачем Е, який рухався на ділянці автодороги за адресою: Н-01, Київ-Знам`янка, км 198+300, зі спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом, д.н.з. НОМЕР_3 . Тобто, його фактична маса не перевищувала визначену п. 22.5 ПДР дозволену максимальну фактичну масу 44 тони.

Не зазначення в оскаржуваній постанові марки, моделі, державного номерного знаку причепу, категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, фактичної міжосьової відстані (номера вісі), фактичної шинності (кількості коліс) на вісі суперечить вимогам до неї, визначеним Інструкцією, та ставлять під сумнів твердження відповідача про врахування вказаних критеріїв при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм. При цьому оскаржувана постанова містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак вказаної інформації оскаржувана постанова не містить, та доказів на підтвердження перевищення встановленої законодавством вагової норми не надано. Фотографія, яка міститься у самій постанові не дає можливості спростувати доводи позивача про те, що вказаний у постанові вантажний автомобіль рухався з причепом, і встановлена маса складає масу не самого вантажного автомобіля, а автомобіля з причепом. Тобто сама постанова не дає можливості з`ясувати всі об`єктивні обставини справи та перевірити достовірність викладеного у постанові факту порушення вимог законодавства. Будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності дії посадової особи, яка винесла постанову, відповідачем у ній не наведено.

Тому, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 27.01.2023 року серії АА № 00004268 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 8 500,00 грн. та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Відповідно до ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області від 20.02.2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників процесу.

Представник відповідача надіслав відзив на позов, у якому проти задоволення позову заперечував, вказавши, що оскаржувана постанова серії АА № 00004268 від 27.01.2023 винесена у зв`язку із встановленням, що 07.12.2022 року о 7 год. 56 хв. за адресою Н-01, Київ Знам`янка, км 198+300 зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 28.540, д.н.з. НОМЕР_2 , де відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,581% (2,233 тон), при дозволеному максимальному навантаженні 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1321 КУпАП. Зазначене порушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 9. За вказане порушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. Застосоване стягнення відповідає вимогам ч. 2 ст. 1321 КУпАП.

Вимоги до форми та змісту оскаржуваної постанови відповідачем дотримані, всі необхідні відомості щодо зафіксованого порушення, особи порушника, порядку сплати штрафу та інше відображені у ній.

Розрахунок відсоткового значення перевищення навантаження на одиночну вісь транспортного засобу проведено з урахуванням допустимої похибки вагового комплексу, яка становить 10 %. Відповідно, під час проведення розрахунків згідно формули, з урахуванням похибки, визначено перевищення загальної маси на 5,581% (2,233 тон) при дозволеному максимальному навантаженні 40 тон.

Щодо доводів позивача про контейнеровоз, то перевезення вантажів в універсальних контейнерах законодавчо вимагає відповідного маркування та наявності договору про перевезення вантажів контейнером. Без зазначеного маркування транспортний засіб не є контейнеровозом в розумінні норм, передбачених Наказом міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року "Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні", а на вантажні перевезення вказаним транспортом застосовуються загальні норми, тому фактична маса транспортного засобу не повинна перевищувати 40 тон.

Відповідно, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, відповідає усім наведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку № 1174, отже її зміст відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП, а тому просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані сторонами докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду(контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюком Л.М. 27.01.2023 року винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00004268, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП (а.с.13).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створених системою за допомогою технічних засобів WIM 9,9, інспектор установив, що 07.12.2022 року о 07 год. 56 хв. за адресою: Н-01 Київ Знам`янка, км 198+300 автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 28.540, д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідальна особа - ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,581% (2,233 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1321 КУпАП. У зв`язку із виявленим порушенням відповідальною посадовою особою прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM9, 9, який відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством України, на підтвердження чого до відзиву надано копії сертифікатів. Зафіксовані приладом параметри відображені у карті габаритно-вагового контролю, яка додається до відзиву на підставі якої та інших даних було винесено оскаржувану постанову. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 № 412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт", постанови КМУ від 10.09.2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади", положення про Державну службу України з безпеки на транспорті саме на Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеку) покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, зокрема з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань щодо здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

Тобто, саме на Укртрансбезпеку покладено здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів для збереження доріг від руйнування вантажним транспортом з перевищенним габаритно-вагових параметрів.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником ТОВ "РІКОН-ЛАЙН", за яким зареєстрований транспортний засіб MAN TGX 28.540, д.н.з. НОМЕР_2 /свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 /.

Враховуючи зазначене, при винесені оскаржуваної постанови уповноваженою особою Укртрансбезпеки дотримано вимоги ст. 14-3 КУпАП щодо встановлення відповідальної особи, яка несе адміністративну відповідальність за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 транспортний засіб MAN TGX 28.540, д.н.з. НОМЕР_2 ,є спеціалізований вантажний - спеціалізований сідловий тягач - Е, власником якого є ТОВ "РІКОН-ЛАЙН".

А відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 транспортний засіб марки PACTON, T3001, д.н.з. НОМЕР_3 , є спеціалізованим напівпричепом-спеціалізованим н/пр контейнеровозом-Е.

Суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності необхідного обсягу інформації в постанові про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розглядусправи; відомості про особу, стосовноякоїрозглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Як вбчається з оскаржуваної постанови, остання містить всю необхідну інформацію, передбачену КУпАП .

Окрім того, постанова містить відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися іззображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації.

А згідно пункту 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МІУ від 27.09.2021 року №512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної службиУкраїни з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою у автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

При цьому пункт 3 Інструкції, не містить посилання на форму постанови відповідно до додатку 1 до цієї Інструкції та не містить імперативної вимоги щодо встановлення всього обсягу інформації про транспортнийзасіб.

Вказане свідчить, що Інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення порушення.

Посилання представника позивача, що в оскаржуваній постанові не вказано типу транспортного засобу, повної маси транспортного засобу, тощо, є безпідставними, оскільки, як було зазначено, в постанові викладена суть правопорушення та чітко зазначено про рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, перевищення навантаження на 5,581 % (2,233 тон).

Таким чином, доводи представника позивача про те, що в оскаржуваній постанові не зазначено всіх даних, які мають значення для розгляду справи суд вважає необгрунтованими.

Так, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП є вчинення нею відповідного порушення, установленого контролюючим органом.

Суд зазначає, що позивач, як відповідальна особа у розумінні чинного законодавства, допустив рух великогабаритного транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР, що стало підставою для винесення оскаржуваної ним постанови.

Відповідно до п.12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту Українивід 14 жовтня 1997 року № 363, для транспортування вантажу треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та іншихучасників дорожнього руху.

У контексті п.22.5 ПДРУкраїни, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повнумасу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Отже, факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху України доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

А згідно п.22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габариті вперевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т), або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП (Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами) перевищенн явстановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищенн явстановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двохтисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

В обґрунтування власної позиції представником позивача було зазначено, що транспортний засіб позивача MAN TGX28.540, д.н.з. НОМЕР_2 , 07.12.2022 року рухався по автодорозі Н-01 по маршруту: Київ-Знам`янка та здійснюв авперевезення вантажу (зерно кукурудзи) згідно товарно-транспортної накладної від 06.12.22 року № 0612/07використовуючи напівпричіп-контейнеровоз -Е, PACTON, T3001, д.н.з. НОМЕР_3 .

Предствник позивача вказує, що сам ТЗ є спеціалізованим тягачем, а напівпричіп є контейнеровозом. Наведене, на думку представника позивача, свідчить про те, що максимально допустимим ваговим обмеженням є 44 т, оскільки перевезення здійснювалось контейнеровозом.

Однак суд не приймає до уваги вказані доводи та зазначає, що виокремлення в п.22.5 Правил дорожнього руху законодавцем такого виду перевезень, як перевезення контейнеровозом, та встановлення іншого (вищого) вагового обмеження, може бути застосовано до спірних правовідносин та аналогічних ним лише у випадку здійснення перевезення вантажу контейнеровозом з використанням безпосередньо універсального контейнера, який є одиницею транспортного обладнання багаторазового використання, призначеного для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручного для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Так, розділом 17 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтранса України від 14.10.1997 №363, передбачено, що універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезенн ядрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх боковихстінках, даху і всередині контейнера.

Суд зазначає, що вказані Правила у розділі 19 (Правила перевезень продукції сільського господарства) передбачають правила перевезень зернових вантажів, за якими (п.19.1.1) зерно перевозять тарним або безтарним способом рухомим складом з бортовими, самоскидними та спеціальними кузовами.

З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку перевезення зерна кукурудзи (сипучого вантажу) провадилось безтарним способом бортовими або самоскидним рухомим складом та без застосування універсального контейнера в розумінні вказаних Правил (іншого позивачем доведено не було), в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що вищевказане перевезення в контексті спірних правовідносин не можна кваліфікувати, з правової точки зору, як контейнерне перевезення, що у свою чергу виключає можливість перевезення вантажу вагою понад 40 т - до 44 т.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, визначеною, в постанові від 29 січня 2020 року, справа №814/1460/16.

Долучена представником позивача до позову ТНТ від 06.12.2022 року № 0612/07яка, на його думку, свідчить про відсутність факту перевищення ваги, суд не приймає до уваги, оскільки з аналізу такої ТТН вбачається, що загальна вага ТЗ складала 44040 кг., в той час, як максимально допустима є 40 т.

Крім того, суд зазначає, що ТТН не є документом суворої звітності (обліку), а тому не може мати визначальний (пріоритетний) вплив в межах даної справи та повинна оцінюватись в сукупності з іншими доказами.

При цьому, слід наголосити, що відповідно до 1 Розділу Правил товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Наведене формулювання свідчить, що ТТН, в першу чергу, є документом комерційно-господарського характеру, що складається суб`єктами підприємницької діяльності з метою обліку товарно-матеріальнихцінностей.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, вказаною в постанові від 31 липня 2019 року справа №802/518/17-а.

Відтак доводи представника позивача щодо неправомірності оспорюваною ним постанови та її невідповідності нормам чинного законодавства не спростовують правомірність винесення вказаної постанови.

Враховуючи викладене, оскільки подія та склад адміністративних правопорушень належним чином встановлені та відображені в постанові, то суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, а тому позовну заяву слід залишити без задоволення.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241-246, 250, 255, 263, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Г. Івахненко