Справа № 184/822/22(2-а/184/15/22 )
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 184/822/22(2-а/184/15/22 )

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року (головуючий суддя Коваль А.М.) по адміністративній справі № 184/822/22 (2-а/184/15/22)

за позовом ОСОБА_1 до поліцейського відділення №2 Нікопольського РВП ГУНП у Дніпропетровській області Суботи Івана Сергійовича, Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 21.06.2022 року звернувся до суду з позовом до відповідачів поліцейського відділення №2 Нікопольського РВП ГУНП у Дніпропетровській області Суботи І.С. (далі - поліцейського Суботи І.С.), Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, в якому просив скасувати винесену поліцейським Суботою І.С. постанову серії БАВ №504889 від 11.06.2022року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за ч. 2 ст.126 КУпАП, провадження у справі закрити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він не порушував правила дорожнього руху, в його діях склад адміністративного правопорушення відсутній, що виключає підстави для застосування до нього адміністративного стягнення.

У відзиві на позов відповідач просить в позові відмовити з підстав правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26.10.2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення судом норм матеріального права, та задовольнити позов.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції відповідає, а вимоги апеляційної скарги є не обґрунтованими з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 11.06.2022року поліцейським Суботою І.С. винесено постанову серії БАВ №504889, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за порушення ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 11.06.2022 року о 23 год. 35 хв. по вул. Центральна в м. Покров Дніпропетровської області керував мопедом марки Honda без посвідчення водія, чим порушив п. 2. 1а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР України).

Не погодившись з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з цим позовом.

У відповідності до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року з наступними змінами( далі Закон № 580-VIII ) та ст. 222 КУпАП , поліція відповідно до покладених на неї завдань: регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, а також розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І, п.2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема приписами ч.2 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно приписів ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо.

Відповідно до ст. 283, п.1 ч. 1 ст. 284, 285 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі про накладення адміністративного стягнення, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Згідно із вимогами п. 2.1 «а», ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приписами ст. 16 Закону № 580-VIII визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 2 ст.126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту оскаржуваної постанови серії БАВ №504889 від 11.06.2022 року вбачається, що позивач під час оголошення військового стану в країні, та дії комендантської години, о 23 год. 35 хв. в м. Покров по вул. Центральній, керував мопедом марки Honda без посвідчення водія.

Із матеріалів справи вбачається, і зазначені обставини не заперечуються позивачем, що обставини його зупинення підтверджені поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , допитаних судом в якості свідків, попереджених про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих пояснень, поясненнями поліцейського ОСОБА_4 , який підтвердив прибуття на місце події за повідомленням патрульного поліції ОСОБА_5 про зупинення позивача, який керував мопедом Хонда, та який, імовірно, перебував в стані алкогольного сп`яніння, громадським патрулем у складі 2 осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та поліцейського ПІБ; по прибутті на місце виклику згідно перевірки газоаналізатором водій перебував в стані алкогольного сп`яніння, не мав при собі посвідчення водія з відповідною категорією для керування мопедом, а також підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом, які є належними та допустимими доказами по справі.

Суд першої інстанції у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України при розгляді справи врахував правові висновки Верховного Суду по справі № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року, яким зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Отже, з аналізу змісту норм чинного законодавства, можна підсумувати, що приводячи транспортний засіб до руху, водій має знати та неухильно виконувати правила дорожнього руху.

Судом першої інстанції дана правова оцінка поясненням свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які не були очевидцями скоєння правопорушення позивачем.

В той же час Велика Палата Верховного Суду у справі №520/2261/19 від 25.06.2020 року вказала, що визначений ст.77 КАС України обов`язок відповідача- суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч.1 ст. 77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, правовий висновок по справі обов`язковий до застосування судами відповідно до п.5 ст.242 КАС України.

Матеріали справи свідчать, що позивач згідно приписів ст.106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовується позов, не надав доказів, які би спростували факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

В той же час встановлені обставини справи свідчать, що постанова, яку оскаржує позивач, відповідачем винесена з дотриманням вимог чинного законодавства в межах санкції ч.2 ст.126 КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні.

Вказана в апеляційній скарзі судова практика судів апеляційної інстанції не підлягає врахуванню судами при розгляді справ згідно ч.5 ст.242 КАС України, а правові позиції Верховного Суду не підлягають застосуванню, оскільки винесені не за подібними обставинами.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 271, 272, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року по адміністративній справі № 184/822/22 (2-а/184/15/22) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20 жовтня 2021 року, відповідно до ч.3 ст.272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай