Справа № 420/17384/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнень від 16.12.2022 року, просить:

- зобов`язати відповідача провести перерахунок її пенсії та призначити нову пенсію, яку позивач заробила за 53 роки праці на державу Україну;

- згідно закону зробити перерахунок за останні три роки і повернути їй недодані гроші за цей період;

- стягнути з відповідача компенсацію за моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що має 53 роки трудового стажу, з яких 17 років стажу роботи бортпровідницею. Позивач зазначає, що отримує пенсію в розмірі 7335,74 грн. та вважає її неспівмірною з теперішньою заробітною платою бортпровідників, а тому вважає, що в неї наявне право на перерахунок пенсійного забезпечення.

Ухвалою від 08.12.2022 року позов залишено без руху та роз`яснено позивачу, що виявлені недоліки мають бути усунені шляхом: надання до суду власного письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалою від 21.12.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі та матеріали позовної заяви відповідач отримав, що підтверджується звітом про доставку електронного листа.

05.01.2023р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, зазначаючи, що розмір пенсії позивачки визначено вірно та він відповідає нормам чинного законодавства, набутому позивачкою страховому та пільговому стажу та середньомісячній заробітній платі.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі за текстом Закон №1788-ХІІ) було передбачено включення у заробіток для обчислення пенсії всіх видів оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2002 року №1058-IV (далі за текстом Закон №1058-IV) до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Згідно із частиною першою статті 43 Закону №1058-IV перерахунок пенсій за віком, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.2 ст.43 Закону №1058-IV для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Як встановлено судом, позивачка отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, у відповідності до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 1991 року.

Загальний страховий стаж позивачки, який враховано при визначенні розміру пенсії - 53 роки 5 місяців, пільговий стаж - 17 років.

Відповідно до наданих позивачкою документів при призначенні пенсії у 1991 році їй враховано усі періоди роботи до страхового та пільгового стажу відповідно до записів у трудовій книжці, виданій 01.02.1969.

Додані до позовної заяви документи про знання іноземних мов не впливають на розмір отримуваної пенсії. Період навчання з 01.09.1964 по 22.08.1968 у Мінському державному педагогічному інституті іноземних мов за спеціальністю «іноземні мови» зарахований позивачці до загального страхового стажу.

Посилання на роботу в скороченому штаті бригад, понаднормову роботу, ризик для життя та технічні проблеми із повітряним судном не є підставою для збільшення розміру пенсії. Періоди роботи з 10.04.1972 по 31.03.1978, з 01.12.1979 по 31.12.1979, з 01.03.1980 по 30.11.1991 на посаді бортпровідниці зараховані до страхового стажу в подвійному розмірі. Зарахування подвійного розміру стажу передбачено чинним законодавством з метою захисту прав осіб, які працюють за складних умов праці та з ризиком для життя і здоров`я.

Період догляду за дитиною з 02.10.1978 та 30.11.1979 включено до страхового стажу позивачки (1 рік 1 місяць 29 днів).

Згідно матеріалів пенсійної справи, розмір пенсії, яку отримує позивачка на 01.01.2023 становить 5065,22 грн, що включає в себе: 3918, 53 грн пенсія за віком на пільгових умовах; 690, 69 грн - доплата за 33 роки понаднормового стажу; 456,66 грн компенсаційна виплата 75 річним.

Позивач вважає, що її пенсію обраховано в розмірі меншому ніж передбачено законом та за захистом своїх прав звернулась до суду.

Вирішуючи даний адміністративний спір суд виходить з наступного.

Пенсію позивачці призначено у 1991 році, а розмір встановлено в радянських рублях. Відповідно до Указу Президента України «Про реформу грошової системи України» від 07.11.1992 №549/92 з 13.11.1992 припинено функціонування рубля в грошовому обігу на території України. Встановлено, що єдиним законним засобом платежу на території України стає український карбованець, представником якого в готівковому обігу виступає Купон Національного банку України. Курс обміну 1 карбованець за 1 радянський рубль. З 13.11.1992 по 01.09.1996 облік пенсії позивачки здійснювався в карбованцях.

Відповідно до Указу Президента України «Про грошову реформу в Україні» від 25.08.1996 №762/96 з 17.09.1996 функціонування карбованця в готівковому обігу припинено, а гривню визначено єдиним законним засобом платежу на території України. Пунктом 7 даного Указу зазначено, що виплата пенсій з 02.09.1996 року проводиться лише у гривнях без будь-яких змін порядку і строків такої виплати. Відповідно до п. 5 даного Указу органи виконавчої влади i зобов`язано перерахувати пенсії відповідно до курсу 100 000 карбованців на 1 гривню. Сума пенсії позивачки з 02.09.1996 обраховується в гривнях.

Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Згідно з ч. 2 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку (ст.ст. 64-67, 69 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), одержуваного перед припиненням роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років (ст. 54- 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), крім пенсій працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах.

У довідці про розмір заробітної плати позивачки за період 1990-1991 рр. відповідно до якої призначено та обраховується розмір пенсії, суми визначено в радянських рублях. Органи Пенсійного фонду України здійснюють переведення сум заробітної плати з радянських рублів у гривню (осучаснення сум). Відповідно до такого переведення сума середньої заробітної плати позивачки наразі в гривнях становить 7335,74 грн відповідно до даних, зазначених у довідці за період 1990-1991 pp.

Відповідно до ст. 28 Закону №1058 за кожний повний рік страхового стажу понад 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абз. 1 цієї частини.

Перерахунок пенсії здійснюється на підставах ст.42 Закону №1058.

Оскільки позивачка не працює з 2003 року, тому останній перерахунок пенсії через збільшення кількості років загального страхового стажу здійснювався після припинення нею трудової діяльності.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що розмір пенсії за віком позивачки складає 3918,53 грн. Оскільки 1% від цієї суми перевищує 1% від розміру мінімальної пенсії (3918,53 : 100% = 39,18 грн), при обрахунку розміру доплати за 33 роки понаднормового стажу, згідно ст. 28 Закону №1058, враховується 1% від розміру мінімальної пенсії.

Розмір мінімальної пенсії з 01.12.2022 відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено в розмірі 2 093, 00 грн.

2 093, 00 грн: 100% =20, 93 грн. це 1% від розміру мінімальної пенсії.

20,93 грн х 33 роки понаднормового стажу позивачки = 690,69 грн - це розмір доплати за понаднормовий стаж з 01.12.2022 року.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» з 01.03.2022 року проведено перерахунок пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати на коефіцієнт 1,14, тобто проведено індексацію пенсії.

Пенсію позивачки проіндексовано з 01.10.2022 на коефіцієнт 1,14.

Крім того, на зазначений коефіцієнт з 01.03.2022 підвищено розміри компенсаційних виплат, які встановлені до їх пенсій згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 №849, а саме особам від 75- до 80-річного віку компенсаційну виплату встановлено в розмірі 456 грн.

У той же час, перерахунок пенсії, який просить провести позивачка, жодним нормативним актом не передбачений, позивач не посилається на норми закону, які б гарантували проведення такого перерахунку та обов`язок відповідача його застосувати.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання позивачки у позові на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992, оскільки позивачка була членкинею льотного екіпажу (бортпровідницею) у цивільній авіації, і пенсійне забезпечення позивачки здійснюється на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення», а Закон №2262-XII на позивачку не поширюється і пенсія їй за цим Законом не призначалася.

З огляду на викладене у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача: провести перерахунок її пенсії та призначити нову пенсію, яку позивач заробила за 53 роки праці на державу Україну; згідно закону зробити перерахунок за останні три роки і повернути їй недодані гроші за цей період.

Відмовляючи у задоволення вказаних вимог, суд також не вбачає підстав для стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди у розмірі 10000 грн., оскільки відповідач у відношенні позивача протиправних дій не вчиняв, протиправної бездіяльності не допускав. Крім того, позивачка не наводить жодного обґрунтування вказаної вимоги, не зазначає, які фізичні чи моральні страждання їй заподіяні та якими доказами це підтверджується, з яких міркувань позивачка виходила, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується, якими діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

При цьому, суд звертає увагу позивачки на ту обставину, що їй була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1, а не пенсія за вислугу років (як помилково вважає позивач), про призначення якої вона має право подати заяву до відповідача відповідно до п. «г» ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, згідно Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 р. № 1-р/2020).

Згідно ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Отже, позивачка має право вибору пенсії між пенсією за віком (на пільгових умовах за Списком № 1), яку вона наразі отримує, та пенсією за вислугу років відповідно до п. «г» ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення"). Проте, з відповідною заявою до відповідача про призначення їй пенсії за вислугу років позивач не зверталася.

Відповідач, у свою чергу, не має права самостійно, без заяви пенсіонера, заміняти одну пенсію іншою. Отже, на даний час відповідач правомірно нараховує та виплачує позивачу пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за Списком № 1.

Тому в діях (бездіяльності) відповідача суд не вбачає протиправності та відмовляє у задоволенні даного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення компенсації моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів

.