Справа № 295/13050/22
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Рудика Віталія Руслановича до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

12.12.2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАР №6207175 від 23.11.2022 року, стягнути на користь позивача судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідно до зазначеної вище постанови від 23.11.2022 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 8.4 «б» в Правил дорожнього руху, а саме порушення вимоги дорожнього знаку 2.1, здійснив проїзд перехрестя не надавши перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, чим вчиненив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В позові адвокат Рудик В.Р. вказує, що позивач Правил дорожнього руху не порушував і адміністративного правопорушення не вчиняв.

Адвокат вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки позивач зупинився перед стоп-лінією, яка нанесена перед світлофором, перешкоди в русі не створював, часова відстань між транспортними засобами становить 10 секунд, чого цілком достатньо для безперешкодного руху обох автомобілів через перехрестя.

Адвокат стверджує, що при винесені оскаржуваної постанови інспектором достовірно не встановлені обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність вини позивача оспорювана постанова не містить, в ній відсутнє посилання на пристрої відеофіксації правопорушення. Вказана постанова неповна та містить неточності, зокрема, в ній не встановлено, хто саме керував транспортним засобом, не встановлено, що саме цей транспортний засіб перетнув перехрестя, не вказано напрям руху автомобіля позивача, невірно визначена частина статті 122 КУпАП, оскільки за вчинення даного правопорушення відповідальність передбачена частиною 2, а не частиною 1 вказаної статті.

Представник позивача зауважує, що відповідачем також порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, яке полягає у тому, що відповідачем не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення; відповідач проігнорував вимоги ст.ст. 268, 278, 279, 280 КУпАП, зокрема, не дотримався встановленої процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліцейський не розглянув клопотання про залучення захисника, не допитав свідка, який знаходився в автомобілі позивача, не оглянув місце фактичного вчинення правопорушення. Розгляд справи тривав лічені хвилини, постанова була вручена позивачу без оголошення її змісту.

ІІ. Процедура та позиції учасників розгляду справи

16.12.2022 р. ухвалою судді позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 06.01.2023 р. відкрито провадження в даній адміністративній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У встановлений судом строк надійшов відзив на позовну заяву від представника Управління патрульної поліції у Житомирській області Яремчук Л. (а.с.55-60).

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача вказала, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУППП, а саме порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, перетнув перехрестя вулиць Т. Шевченка / С. Ріхтера в місті Житомирі, рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі. Вказане правопорушення було зафіксоване на відеореєстратор, який знаходився в автомобілі патрульних поліцейських, а процедура розгляду справи була зафіксована на нагрудний відеореєстратор працівника поліції.

Також представник відповідача вказує, що будь-яких порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови інспектором допущено не було, ОСОБА_1 був ознайомлений з правами, йому була надана можливість залучити адвоката та були задоволені подані ним клопотання.

На підтвердження заперечень проти позову відповідач направила до суду компакт-диск, який містить відеозапис з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського та відеозапис з відеореєстратора зі службового автомобіля працівників поліції (а.с.61 ).

Представник Управління патрульної поліції у Житомирській області вважає винесену постанову про накладення адміністративного стягнення обґрунтованою, а доводи позивача не підтвердженими належними доказами, тому просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони не скористались наданим процесуальним правом і не подали заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Інших заяв по суті спору не надійшло.

ІІІ. Законодавство, що підлягає застосуванню

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

IV. Обставини встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Судом встановлено, що 23.11.2022 року інспектор 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у Житомирській області Новікова Ю.О. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6207175, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 23.11.2022 р. о 20:26 год, керуючи транспортним засобом марки «Jeep cherokee», на перехресті вулиць Т.Шевченка/С. Ріхтера в місті Житомирі, порушив п. 8.4 «б» Правил дорожнього руху, а саме - здійснив проїзд перехрестя не надавши перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі.

Зі змісту постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вбачається, що доказами підтвердження факту вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, які покладені в основу рішення патрульного поліцейського, є записи з камер №№ 475566, 475515.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі. Це має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на дорозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень Правил може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України і створення аварійної ситуації.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність, в тому числі, за порушення вимог дорожніх знаків.

Підпунктом «б» пункту 8.4 Правил дорожнього руху України, передбачені знаки пріоритету, які встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Згідно з п.п. 2.1 п. 33.2 Правил дорожнього руху України "Дати дорогу" водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Таким чином, зазначений пункт Правил дорожнього руху вимагає від водія на нерегульованих перехрестях надавати перевагу в русі транспортним засобам, які рухаються по головній дорозі.

Дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозаписи, суд дійшов наступних висновків.

Оглянувши відеозаписи, долучені представником відповідача до відзиву на позовну заяву, судом встановлено, що відеозапис №475515 здійснювався з бодікамери працівника поліції, відеозапис, розміщений на відеофайлі export-c0r6a здійснювався з відеореєстратора зі службового автомобіля патрульних поліцейських.

На відеозаписі, розміщеному на відеофайлі export-c0r6a, зафіксовано, що транспортний засіб позивача проїхав перехрестя, не надавши переваги в русі службовому автомобілю патрульних поліцейських. Патрульний автомобіль прослідував за правопорушником, який в подальшому був зупинений на вимогу патрульних. На відео чітко видно автомобіль позивача, він особисто назвав своє ім`я, прізвище, по батькові, адресу фактичного проживання, та надав для огляду в ДП «Дія» водійське посвідчення та поліс страхування обов`язкової цивільно-правової відповідальності.

Відеозапис з камери службового автомобіля є безперервним з моменту вчинення адміністративного правопорушення до моменту зупинки транспортного засобу.

Отже, матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються позивачем в тексті позовної заяви, що на вказаній ділянці дороги встановлені знаки пріорітету, і те, що він рухався по другорядній дорозі, а патрульний транспортний засіб по головній.

Крім того, з його змісту також вбачається, що позивач не заперечував, що він, перетинаючи перехрестя, не надав переваги в русі службовому автомобілю патрульних поліцейських, посилався на те, що не помітив його, зазначивши «я реально не бачив вас», та просив застосувати до нього за вчинене адміністративне правопорушення адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Вказане також свідчить про неуважність водія, який керує транспортним засобом - ОСОБА_1 , оскільки складно не помітити транспортний засіб, який рухається з увімкненими фарами в темну пору доби.

Приєднаний до оскаржуваної постанови відеозапис дає можливість ідентифікувати особу порушника, транспортний засіб та сам факт вчинення ОСОБА_1 порушення вимог п. 8.4 «б» Правил дорожнього руху.

Таким чином, не заслуговують на увагу доводи адвоката Рудика В.Р., що патрульними поліцейськими не було встановлено особу водія транспортного засобу та не встановлено, що саме вказаний транспортний засіб перетнув перехрестя з порушення Правил дорожнього руху, оскільки вони спростовуються змістом оглянутого відеозапису.

Оглянувши відеозапис з камери службового автомобіля, розміщеного на відеофайлі export-c0r6a, судом встановлено, що інтервал часу між транспортним засобом ОСОБА_1 та службовим автомобілем патрульних поліцейських становить 4 секунди, починаючи з моменту появи автомобіля позивача на перехресті 20:26:04 год, до самого моменту перетину перехрестя 20:26:08 год, а тому посилання представника позивача на часову відстань в 10 секунд є недостовірним.

Наданий відповідачем відеозапис є належним та допустимим доказом наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення - порушення вимог дорожнього знаку 2.1. - перетин перехрестя не надавши перевагу в русі транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

Є безпідставними посилання адвоката Рудика В.Р., що патрульним поліцейським в постанові невірно визначено частину статті, згідно якою передбачена адміністративна відповідальність, оскільки саме частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

Крім того суд, звертає увагу позивача, що під час зупинки транспортного засобу, позивачем не було увімкнено аварійну світлову сигналізацію, що чітко передбачено п. 9.9 «б», що свідчить про вчинення ним ще одного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП.

Суд не бере до уваги доводи представника позивача, що в постанові про накладення адміністративного стягнення не зазначено, що до постанови додається відеозапис, оскільки в п. 5 постанови «Місце вчинення правопорушення» чітко вказано, що здійснювалась відеофіксація на камери №№ 475566, 475515, що відповідає положенням ст. 283 КУпАП.

Суд припускає, що патрульними помилково занесені вказані відомості до пункту № 5 постанови замість пункту № 7, що саме по собі не змінює того факту, що в постанові зазначено про те, що факт вчинення адміністративного прапорушення був зафіксований.

Також суд вважає, що зазначена помилка за доведеності факту вчинення такого правопорушення не може бути підставою для скасування постанови.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 459/1801/17 .

Не знайшли свого підтвердження посилання представника позивача, що відповідач не дотримався процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч.ч.1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо доводів адвоката Рудика В.Р. про порушення поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: не надання можливості скористатись правовою допомогою, не роз`яснення позивачу змісту постанови; того, що не було оглянуто місце вчинення правопорушення та не допитано свідка, який перебував в автомобілі позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З дослідженого відеозапису №475515 з бодікамери працівника поліції судом встановлено, що поліцейським було роз`яснено позивачу право на отримання правової допомоги, ОСОБА_1 весь період часу від повідомлення йому про факт вчинення ним адміністративного правопорушення до оголошення постанови в телефонному режимі звертався за правовою консультацією.

Окрім того, патрульними поліцейськими позивачу було надано йому достатньо часу для залучення адвоката з 20:37:57 год 21:47:30 год., натомість адвокат для надання правничої допомоги позивачу не прибув.

Право на надання правової допомоги не є безумовним і не може використовуватись з метою уникнення від притягнення до адміністративної відповідальності за умови вчинення адміністративного правопорушення. Патрульні поліційські надали можливість позивачу залучити до участі в розгляді справи фахівця в галузі права, якою останній не скористався, а при зверненні до суду намагається використати дану обставину фактично як підставу для уникнення від адміністративної відповідальності.

Крім того, можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, чим позивач і скористався.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП та у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №536/583/17, від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17, які відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАС України підлягають до застосування судом.

Судом встановлено, що патрульним поліцейським належним чином було роз`яснено ОСОБА_1 суть вчиненого правопорушення, зміст постанови, його права, водій вказав, що зрозумів суть роз`яснень, що підтверджується змістом відеозапису №475515 на 20:36:19 год.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що в обов`язки поліцейських не входить роз`яснювати правопорушнику зміст постанови про притгянення до адміністративної відповідальності, а лише вручається її копія.

Не знайшли свого підтвердження й посилання адвоката Рудика В.Р. з приводу того, що не був допитаний свідок, який перебував в автомобілі ОСОБА_1 , оскільки з відеозапису №475515 на 20:29:19 год. чітко видно, що в салоні транспортного засобу, окрім ОСОБА_1 , жодної особи не було.

Під час розгляду справи правопорушником не заявлялось відповідне клопотання про допит свідка, на всі запитання ОСОБА_1 патрульними поліцейськими надавались чіткі і зрозумілі відповіді та роз`яснення, відповіді на деякі питання повторювались неодноразово.

З огляду на викладене, не знайшли свого підтвердження посилання представника позивача, що патрульним поліцейським не дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас, представник позивача, всупереч вимогам ст.ст. 77, 78 КАС України, не надав суду жодного доказу на підтвердження доводів, викладених ним в позовній заяві. Сам по собі обов`язок відповідача довести правомірність свого рішення не звільняє позивача від обов`язку надати суду докази в обґрунтування власних доводів.

Беручи до уваги встановлені під час розгляду адміністративного позову фактичні обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними, не доведені відповідними засобами доказування, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, порушивши Правила дорожнього руху України, судом не встановлено, що рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято з порушенням норм чинного законодавства або з істотним порушенням прав позивача, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом беззаперечно встановлено, що працівники поліції діяли в межах наданих повноважень, з дотриманням вимог КУпАП, Закону України "Про Національну поліцію", Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Суд враховує, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу, що жодна обставина, яка була викладена в позовній заяві, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, спотворена і не відповідає дійсності, що свідчить про введення суду в оману з метою уникнення від адміністративної відповідальності і вказує на недобросовісність дій адвоката при складанні процесуальних документів, які направляються для розгляду до суду.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 42, 43, 74, 77, 99, 139, 242-246, 286, КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, оскільки розгляд справи проведено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: Адвокат Рудик Віталій Русланович, м. Житомир, вул. Любарська, 1а.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Суддя О.В. Стрілецька