Справа № 240/14708/21
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Житомир справа № 240/14708/21

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України , третя особа: УМВС України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у прийнятті рішення щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги на підставі висновку Управління МВС України в Житомирській області від 26.10.2020 у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21 жовтня 2015 року №850;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти у місячний строк рішення щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги з урахуванням безумовного права на таку допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності третьої групи з 23.01.2020 року, внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ згідно з висновком Управління МВС України в Житомирській області від 26.04.2021 року, відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21 жовтня 2015 року №850.

В обґрунтування позову зазначив, що на заяву про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 2 групи інвалідності отримав відмову, викладену у листі ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області", в якому повідомлено, що право на виплату одноразової грошової допомоги відсутнє, у зв`язку з тим, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років, що перевищує передбачений п.4 Порядку №850 дворічний термін. Вважаючи відмову Міністерства внутрішніх справ України протиправною, такою, що порушує право позивача на отримання одноразової грошової допомоги звернувся до суду.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач направив до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що між первинним оглядом МСЕК позивача та повторним, при якому встановлено йому 2 групу інвалідності пройшло понад 2 роки. Зазначив, що рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги прийняте відповідно та з урахуванням вимог Порядку №850.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено з матеріалів справи, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України (міліції) та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Відповідно до витягу з наказу начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 01.0.2013 №106 о/с позивач звільнений з органів внутрішніх справ України на підставі п.64 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

За змістом свідоцтва про хворобу №157/9 від 12.03.2013 захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК від 22.03.2013 ОСОБА_1 встановлено з 20.03.2013 третю групу інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Тобто первинний огляд МСЕК позивача проведений у 2013 році.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, йому проведена виплата одноразової грошової допомоги 28.10.2013 в сумі 15151,50 грн, у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності.

Згідно з випискою з акта огляду МСЕК від 28.01.2020 при повторному огляді 28.01.2020 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 23.01.2020, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби.

30.01.2020 позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності.

У подальшому рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 240/6883/20, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2021 року зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області скласти та подати до Міністерства внутрішніх справ України, для прийняття рішення, висновок та відповідний пакет документів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності II групи з 23.01.2020, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

На виконання судового рішення, УМВС України в Житомирській області подано висновок про призначення одноразової грошової допомоги разом з відповідним пакетом документів до Міністерства внутрішніх справ України.

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 15.06.2021 повідомило позивача про те, що Департаментом фінансово-облікової політики МВС України на виконання доручення Державного секретаря МВС України спільно з відповідальними підрозділами апарату МВС розглянуто матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, які було надіслано на виконання судового рішення та за результатами опрацювання матеріалів прийнято рішення про відмову та 28.05.2021 затверджено відповідний висновок.

Позивач не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті рішення про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, тому звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону № 565-XII.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вимог зазначеної статті, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 (далі - Порядок № 850).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Пунктами 7 - 9 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 30 березня 2020 року у справі № 711/493/17 та від 23 червня 2020 року у справі №822/1545/17.

На час звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону № 565-XII та Порядку № 850, пунктом 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII визнано таким, що повністю втратив чинність Закон № 565-XII.

Разом з тим, слід звернути увагу, що Конституційний Суд України у рішенні від 22 жовтня 2020 року № 12-р/2020 зазначив, що одноразова грошова допомога, передбачена Законом № 580-VIII є юридичним засобом соціального захисту працівників поліції, що надається державою у зв`язку із втратою ними працездатності, проте приписи частини першої статті 46 Конституції України не гарантують виплати одноразової грошової допомоги, тому Верховна Рада України може визначати порядок та умови її призначення, передбачивши порядок реалізації такого права в законі.

За змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

До набрання чинності Законом № 580-VIII, тобто до 07 листопада 2015 року, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону № 565-ХІІ та Порядком № 850, відповідно.

Разом з цим, відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

За своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в ОВС.

Як свідчать матеріали справи, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області позивачу листом від 15.06.2021 повідомлено про відсутність підстав для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку встановлення 2 групи інвалідності в період понад два роки від установлення первинної групи інвалідності.

З приводу визначених підстав, які слугували відмові у задоволенні заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги суд вважає за необхідне вказати, що положеннями статті 23 Закону № 565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом № 580-VII, не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Вказаний механізм передбачений лише п.4 Порядку № 850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

З огляду на те, що оскільки положення Закону № 565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку зі встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком № 850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками, який обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

Крім того, вказані положення пункту 4 Порядку № 850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

За матеріалами справи відслідковується, що ОСОБА_1 при огляді МСЕК у 2013 році встановлено третю групу інвалідності та нараховано і виплачено одноразову грошову допомогу, а при повторному огляді МСЕК у 2020 році встановлено останньому другу групу інвалідності.

Отже, встановлення заявникові другої групи інвалідності (2020 рік) відбулося в період понад два роки від дати первинного огляду МСЕК (2013 рік), що суперечить умовам п. 4 Порядку №850.

Враховуючи вищезазначене, листом УМВС України в Житомирській області від 15.06.2021 правомірно повідомлено ОСОБА_1 , що підстави для виплати останньому одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Порядку №850 відсутні.

Таким чином, оскільки після первинного огляду МСЕК минуло понад два роки, зокрема більш ніж 12 років, а тому суд вважає, що позивачем не дотримані умови для призначення одноразової грошової допомоги, встановлені пунктом 4 Порядку №850.

Суд зазначає, що Верховний Суд розглядав справу з подібними правовідносинами (№711/1837/18), висновки у якій обов`язкові для врахування судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Зокрема, у постанові від 22.10.2020 у справі №711/1837/18 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов такого висновку щодо застосування положень ст.23 Закону №565-XII та п.4 Порядку №850 у подібних правовідносинах (п. 41):

1) із втратою чинності з 07.11.2015 Законом № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглось відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;

2) Закон №565-XII, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VII, так само як і Закон №580-VII не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;

3) положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;

4) передбачені пунктом 4 Порядку №850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком;

5) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після.

Застосовуючи цей висновок до обставин справи, Верховний Суд у вказаній справі звернув увагу на те, що оскільки між первинним встановленням інвалідності та повторним оглядом, за наслідками якого встановлено вищу групу інвалідності минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд вважає, що відповідач при розгляді питання про призначення одноразової грошової допомоги діяв відповідно до п.4 Порядку №850.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, суд, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 159, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10,Мсп601,Центральна Частина Києва, Київ,01601. Код ), третя особа: УМВС України в Житомирській області (вул. Старий Бульвар,5/37, м. Житомир, 10001) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа