Справа № 140/97/23
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року ЛуцькСправа № 140/97/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання неправомірними дій щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з травня 1998 року по травень 2000 року;

зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи з травня 1998 року по травень 2000 року, набутого в Чеській Республіці шляхом зайняття підприємницькою діяльністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 04.01.2013 перебуває на пенсійному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Іваничівському районі. При нарахуванні розміру пенсії йому не було враховано роки роботи у Чехії, де він пропрацював підприємцем з 19.12.1995 по 20.05.2000, що підтверджується відповідними документами, зокрема, посвідкою підприємця, документом про присвоєння йому ідентифікаційного номера у Чехії, документом про закінчення підприємницької діяльності, витягом з торгового реєстру. Копії даних документів з належним перекладом ним надані управлінню Пенсійного фонду України в Іваничівському районі разом із заявою про врахування даних років до робочого стажу при обчисленні пенсії. Однак роки офіційної роботи у Чеській Республіці при обрахуванні пенсії не враховані.

Позивач вважає, що відповідач порушив його конституційне право на зарахування до страхового (трудового) стажу періодів роботи з травеня 1998 року по травень 2000 року, набутого на території Чеської Республіки, посилаючись на наступне.

Між Україною та Чеською Республікою було укладено Договір про соціальне забезпечення (далі Договір), який набув чинності 01.04.2003 року. Даним Договором передбачено пропорційне фінансування пенсійних виплат - залежно від стажу, заробленого на території кожної Договірної Держави. Кожна країна відповідає за свою частину, пропорційно до трудового стажу, напрацьованого на її території, а також до пенсійних внесків та заробітної плати. Зокрема, ст.14 Договору передбачено, що згідно з правовими нормами однієї Договірної Сторони виникнення, тривання або поновлення права на пенсію залежить від наявності або набуття певного страхового стажу. Уповноважений орган в необхідному обсязі має прийняти до уваги наявність та подібний страховий стаж, який особа набула згідно з правовими нормами іншої Договірної Сторони, за умови, що періоди страхування не збігаються в часі. А відтак даним Договором ніде не передбачено, що Договірна Сторона зобов`язана підтверджувати якимись (не відомо якими) документами, листами тощо про його роботу на території Чеської Республіки.

Позивач посилається на те, що ним надано відповідачу належно завірені копії підтверджуючих документів, які йому були видані Чеською Республікою про його роботу у відповідний період часу. Вважає, що відповідач помилково вказує у відповіді, що Договірна Сторона не підтвердила спірний період зайняття ним підприємницькою діяльністю, оскільки офіційно надані Чеською стороною документи не визнанні Чеською Республікою незаконними, а він є громадянином України, який проживав та працював на території Чеської Республіки, і має право на зарахування у страховий стаж спірний період.

З огляду на вказані підстави позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.20).

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов (а.с.22-24) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 04.01.2013. Пунктом 4 статті 39 Договору визначено, що періоди страхування, набуті згідно з правовими нормами Договірних Сторін їхніми громадянами до дня набуття чинності цим Договором, будуть зараховуватися як періоди тієї Договірної Сторони, на території якої громадянин на цей день або востаннє перед цією датою постійно проживав. Тобто, залежно від місця постійного проживання на день набрання чинності Договору (01.04.2003) при призначенні пенсії в Україні період роботи в Чехії по 31.03.2003 зараховується до страхового стажу як стаж роботи в Україні (після відповідного підтвердження Чеською стороною), період роботи з 01.04.2003 враховується при призначенні пенсії Чеською Республікою.

У зв`язку з цим, на заяви позивача про підтвердження періоду роботи з 19.12.1995 по 20.05.2000 на території Чеської Республіки спеціалістами управління надсилалися запити до компетентних органів Договірної Сторони у 2017 році та повторно у 2022 році. 18.08.2017 на адресу управління Фонду в області надійшов формуляр, згідно з яким підтверджено період роботи з 11.06.1991 по 30.06.1992, який враховано при обчисленні страхового стажу.

На повторний запит Уповноваженим органом Договірної Сторони період здійснення підприємницької діяльності на території Чеської Республіки не підтверджено (згідно формуляру CZI/JA 001, 205, який зареєстровано в Пенсійному фонді України 31.01.2022 за №3142/10).

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Волинській області та з 04.01.2013 отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

08.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати рішення про розгляд його попередньої заяви про зарахування до стажу при обчисленні пенсії періоду роботи в Чехії, де був підприємцем з 19.12.1995 по 20.05.2000 (а.с.5).

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 14.09.2022 повідомило позивача про те, що для зарахування до страхового стажу періоду з 19.12.1995 по 20.05.2000 немає підстав у зв`язку з відсутністю відповідного підтвердження Чеською стороною (а.с.6).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №1058-ІV питання участі іноземців і осіб без громадянства в системі пенсійного забезпечення в Україні та участі громадян України в іноземних пенсійних системах регулюються відповідно цим Законом, іншими законами з питань пенсійного забезпечення та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 4 Закону №1058-ІV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

З матеріалів справи слідує, що позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV з 04.01.2013.

Разом з тим, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з не зарахуванням до страхового стажу позивача періоду зайняття підприємницькою діяльністю з травня 1998 по травень 2000 у Чеській Республіці до загального страхового стажу.

При цьому відповідач у листі повідомив позивача, що підстави зарахувати до страхового стажу спірний період відсутні з огляду на відсутність відповідного підтвердження Чеською Стороною.

Так, під час розгляду справи суд виходить із того, що відносини у сфері пенсійного забезпечення між Україною та Чеською Республікою регулюються Договором між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення від 04.07.2001, який набрав чинності з 1 квітня 2003 (далі - договір), та Адміністративною угодою про застосування Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення від 25.06.2003.

Відповідно до статті 3 Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення від 04.07.2001 визначено, що положення цього Договору поширюються на:

а) громадян Договірних Сторін, що підпадають або підпадали під дію правових норм однієї або двох Договірних Сторін;

б) інших осіб, якщо їхні права виникають на підставі прав громадян Договірних Сторін, згаданих у пункті а).

Особи, на яких поширюються положення цього Договору, при застосуванні правових норм кожної із Договірних Сторін прирівнюються у своїх правах до громадян кожної із Договірних Сторін, якщо цим Договором не передбачено інше. Особа не може бути позбавлена права на допомогу та допомога не може бути зменшена, змінена, зупинена або відмінена тільки через те, що ця особа проживає на території іншої Договірної Сторони, якщо в цьому не буде передбачено інше (статті 4 та 2 Договору).

Розділом другим главою 1 вищезазначеного Договору про соціальне забезпечення від 04.07.2001, закріплено право на пенсію по інвалідності, за віком, у разі втраті годувальника. Так, якщо згідно з правовими нормами однієї Договірної Сторони всі умови, необхідні для виникнення права на пенсію, виконані й без прийняття до уваги страхового стажу, набутого відповідно до правових норм іншої Договірної Сторони, Компетентна установа першої Договірної Сторони встановлює пенсію виключно на основі зарахованого страхового стажу згідно з її правовими нормами (стаття 13).

Якщо згідно з правовими нормами однієї Договірної Сторони виникнення, тривання або поновлення права на пенсію залежить від наявності або набуття певного страхового стажу, Уповноважений орган в необхідному обсязі має прийняти до уваги наявність та подібний страховий стаж, який особа набула згідно з правовими нормами іншої Договірної Сторони, за умови, що періоди страхування не збігаються в часі (статті 14).

Якщо право на надання пенсії згідно з правовими нормами однієї Договірної Сторони виникає лише на основі зарахування страхового стажу, набутого згідно з правовими нормами іншої Договірної Сторони, то Уповноважений орган першої Договірної Сторони:

а) визначає розмір пенсії, яка підлягає виплаті, із урахуванням усіх періодів страхування таким чином, якби весь страховий стаж був набутий виключно згідно з власними правовими нормами;

б) на підставі пенсії, обчисленої відповідно до пункту а) цієї статті, призначає до виплати пенсію в розмірі, що відповідає співвідношенню між страховим стажем, встановленим згідно з правовими нормами першої Договірної Сторони, та загальним трудовим стажем, набутим згідно із правовими нормами обох Договірних Сторін (стаття 15).

Відповідно до частини 4 статті 39 Договору від 04.07.2001 визначено, що періоди страхування, набуті згідно з правовими нормами Договірних Сторін їхніми громадянами до дня набуття чинності цим Договором, будуть зараховуватися як періоди тієї Договірної Сторони, на території якої громадянин на цей день або востаннє перед цією датою постійно проживав.

При цьому статтею 1 Договору від 04.07.2001 передбачено, що «страховий стаж» - період, протягом якого сплачувалися внески на соціальне страхування, трудовий стаж або інші періоди, які зараховуються до страхового стажу згідно з правовими нормами кожної із Договірних Сторін (пункт 8).

Тобто, залежно від місця постійного проживання на день набрання чинності Договору (01.04.2003) при призначенні пенсії в Україні період роботи в Чехії по 31.03.2003 зараховується до страхового стажу як стаж роботи в Україні, період роботи з 01.04.2003 враховується при призначенні пенсії Чеською Республікою.

Адміністративною угодою про застосування Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення від 25.06.2003 закріплено, що уповноваженими органами в Україні з питань призначення та виплати пенсій та допомоги на поховання: у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є органи Пенсійного фонду України; в Чеській Республіці з питань призначення та виплати пенсій та допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю Чеське управління соціального забезпечення та регіональні філіали.

Згідно зі статтею 32 Договору документи, які на території однієї Договірної Сторони були видані та засвідчені в установленому порядку, є дійсними на території іншої Договірної Сторони без легалізації.

Відповідно до частини першої статті 33 Договору компетентні установи, Уповноважені органи обох Договірних Сторін будуть співпрацювати та надавати один одному необхідну допомогу у реалізації цього Договору таким чином, якби мова йшла про застосування правових норм цих Договірних Сторін.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 64 Закону №1058-ІV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право, зокрема, проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Водночас відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення його діяльності.

Позивач на підтвердження періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 19.12.1995 по 20.05.2000 у Чеській Республіці надав документ про присвоєння йому ідентифікаційного номера - НОМЕР_1 , Витяг з торгового реєстру, з якого слідує, що предметом підприємництва підприємця ОСОБА_1 є купівля товару з метою подальшого продажу та продаж; земельні роботи. Також позивач надав посвідку підприємця та документ, з якого вбачається, що він 15.05.2000 проінформував місцевий уряд, що повертається додому на Україну; підприємницьке право закінчується по тій причині, що 20.05.2000 закінчився термін, на який були видані обидві посвідки підприємця та підприємець не повідомив місцевому відділу підприємництва про зміну дати закінчення підприємницької діяльності (а.с.7-14).

Спеціалістами управління надсилався запит до компетентних органів Чеської Республіки щодо підтвердження страхового стажу позивача. Так, на адресу управління надійшов формуляр, згідно з яким підтверджено період роботи з 11.06.1991 по 30.06.1992, який враховано при обчисленні страхового стажу.

Також відповідачем був надісланий повторний запит до Уповноваженого органом Договірної Сторони щодо здійснення підприємницької діяльності на території Чеської Республіки в спірний період, у відповідь на який Уповноважений орган Договірної Сторони надіслав формуляри CZI/JA 001, 205, з яких слідує, що період страхування, який дає право на виплату є 11.06.1991 по 30.06.1992, тобто вказаними документами не підтверджено заняття позивачем підприємницькою діяльністю у період з 19.12.1995 по 20.05.2000 (а.с.25-30).

Враховуючи викладене, ГУ ПФУ у Волинській області правомірно відмовило ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з травня 1998 року по травень 2000 року.

При цьому суд зазначає, що наявність у позивача офіційних документів Чеської Республіки, які підтверджують факт реєстрації його як особи, яка провадить підприємницьку діяльність, не є підставою для зарахування періоду реєстрації підприємцем до страхового стажу, оскільки вказані документи не містять доказів сплати ним страхових внесків на соціальне страхування у вказаний період, а в силу вимог статті 1 Договору від 04.07.2001 саме сплата страхових внесків є підтвердженням страхового стажу.

Аналізуючи вищевикладене та беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій