Справа № 552/880/23
Суддя: Шаповал Т. В.
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/880/23
Провадження № 2-а/552/31/23
У Х В А Л А

02.03.2023 року суддя Київського районного суду м. Полтава Шаповал Т.В. розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, місцезнаходження: м. Полтава, вул. М.Бірюзова,1/2, про визнання рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради №6 від 10.01.2023 протиправним,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю співвласником у зв`язку з невідповідністю меж земельної ділянки про визнання рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради №6 від 10.01.2023 протиправним.

Просила суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради №6 від 10.01.2023 року.

Суд, дослідивши матеріли справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Виходячи з положень пункту 2 частини першої статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством в сфері приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради рішенням № 6 від 10.01.2023 року, що його в цьому позові оскаржує ОСОБА_1 , затвердив висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_3 .

Відповідно до частини другої статті 160 Сімейного кодексу України (далі - СК України) місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Вирішення таких спорів регламентовано Цивільним процесуальним кодексом, статтею 19 якого установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №826/20197/13-а зроблено правовий висновок про те, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що даний спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Тобто цей спір виник із відносин приватноправового характеру і його існування не залежить від того, чи додержав вимог законодавства суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Таким чином, оскаржувані дії відповідача та прийнятий висновок не є діями та рішенням суб`єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, при цьому висновок служби у справах дітей є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому буде надана судом під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав.

Крім цього, оскаржувані дії відповідача безпосередньо не породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і не мають обов`язкового характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на наведене, ураховуючи характер спірних правовідносин, приходжу до висновку, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про визнання рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради №6 від 10.01.2023 протиправним необхідно відмовити.

Керуючись ст. 170 КАС України,-

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про визнання рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради №6 від 10.01.2023 протиправним.

Ухвала суду може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк апеляційної скарги.

Суддя Т.В.Шаповал