Справа № 560/5394/22
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5394/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

01 березня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення від 20.05.2021, зобов`язання зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, періоду роботи з 02.07.1984 по 11.12.1987, з 12.05.1981 по 04.05.1984 (у кратному обчисленні), зобов`язання призначити пенсію.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.08.2022 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 20.05.2021 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 02.07.1984 по 11.12.1987 на Рівненському заводі тракторних запасних частин, період проходження строкової військової служби з 12.05.1981 по 04.05.1984, та вирішити питання призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з дня звернення за призначенням пенсії.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 14.05.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку (за Списком №2)

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомленням №2200-0304-8/34204 від 05.07.2021 інформувало про те, що рішенням від 20.05.2021 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Судом встановлено, що вказане рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області і позивачем отримане 02.05.2022.

Зі змісту рішення від 20.05.2021 вбачається, що страховий стаж, наявний у позивача, становить 32 роки 3 місяці 17 днів на момент звернення, необхідний пільговий стаж роботи для зменшення пенсійного віку становить для позивача 6 років 3 місяці, наявний пільговий стаж по Списку № 2 становить 2 роки 9 місяців 29 днів, права на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку по Списку № 2 позивач не має.

На момент звернення необхідний пільговий стаж позивача для призначення пенсії на пільгових умовах ( зі зменшенням віку) становив 6 років 3 місяці.

Вкзане слугувало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виконання позивачем роботи чистильника лиття ( чистильника відливок) у чавунноливарному цеху на Рівненському заводі тракторних запасних частин передбачало наявність шкідливих умов праці та відповідало вимогам до характеру виконуваної роботи, аналогічного роботі "чистильщик металла", виконання якої дає право на пільгове пенсійне забезпечення. Зважаючи на це, період роботи позивача з 02.07.1984 по 10.03.1986 може бути зарахованим до пільгового стажу за Списком №2. У період з 10.03.1986 по 11.12.1987 позивач працював учнем заточувальника, заточувальником на Рівненському заводі тракторних запасних частин, що також, на думку суду, підлягає зарахуванню.

Також, на думку суду, зарахуванню підлягає період проходження строкової військової служби з 12.05.1981 по 04.05.1984.

Зазначене відповідачі належними доказами не спростували і протилежне суду не довели. Оскільки відповідачі не довели правомірність прийнятого рішення, воно підлягає скасуванню, а пільговий стаж позивача підлягає перерахунку з урахуванням того періоду, що зараховується за цим рішенням.

Оскільки пільговий стаж позивача, обчислений разом із зарахованим за цим рішенням пільговим стажем складає понад 6 років та 3 місяці, які є необхідними для призначення йому пенсії, суд дійшов висновку, що відповідача слід зобов`язати вирішити питання призначення пенсії на пільгових умовах, зважаючи на що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Згідно із п. 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. Відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Відповідно до п.2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників регулюється статтею 114 Закону № 1058-IV.

Пунктом 2 ч. 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Аналіз викладених норм законодавства вказує, що для зарахування певної роботи із шкідливими і важкими умовами праці до пільгового стажу передусім потрібно підтвердити, що виконання цієї роботи дає право на пільгову пенсію, тобто, що виконані всі умови, зазначені в статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме:

- зайнятість у шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня (час простою, відпустки без збереження заробітної плати, тощо до пільгового стажу не зараховуються);

- виконувана робота відповідає Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України;

- підтвердження пільгової роботи результатами атестації робочих місць.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзацу першого пункту 20 цього ж Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383) передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Одночасно із цим, за правилами застосування Списку № 2, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалась до 31 грудня 1991, то застосовується Список №2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалось після 01 січня 1992 або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11 березня 1994, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 № 10; якщо пільгова робота продовжувалась після 11 березня 1994 року або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16 січня 2003, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 № 162.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту записів трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що у період з 02.07.1984 по 10.03.1986 він працював чистильником лиття у чавунноливарному цеху на Рівненському заводі тракторних запасних частин.

Архівною довідкою від 23 березня 2021 підтверджується та обставина, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ЧЛК-2 Рівненського заводу тракторних запасних частин на посаду чистильника лиття по 3 розряду.

Крім того, як видно з наказу щодо прийняття на роботу, копія якого, завірена архівною установою, є у справі, професія робітника зазначена як "чистильщик отливок", а у наказі № 249-к підкреслені умови праці "особливо важкі".

У пункті а) (рабочие) підпункту 1 (Литейное производство) підрозділу 10 (Прочие профессии металлообработки) розділу XV ( Металообработка) Списку № 2 "производств, цехов, профессий и должностей с тяжелыми условиями труда, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах", затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР 22.08.1956 N 1173, зазначається спеціальність "чистильщик металла".

Як вбачається зі змісту Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985 № 17/2-54, професія чистильника лиття не була визначена як окрема професія. Однак, Списком виробництв, професій і робіт з важкими і шкідливими умовами праці, на яких забороняється застосування праці осіб молодше вісімнадцяти років, N 283/П-9 від 10.09.1980 передбачалась професія "чистильщик металла, отливок, изделий и деталей, занятый обслуживанием галтовочных барабанов, дробеструйных машин, на работах с сухим песком и металлическими опилками"

Враховуючи наявні у законодавстві положення, суд першої інстанції дійшов праивльного висновку, що виконання позивачем роботи чистильника лиття (чистильника відливок) у чавунноливарному цеху на Рівненському заводі тракторних запасних частин передбачало наявність шкідливих умов праці та відповідало вимогам до характеру виконуваної роботи, аналогічного роботі "чистильщик металла", виконання якої дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Також встановлено, що у період з 10.03.1986 по 11.12.1987 позивач працював учнем заточувальника, заточувальником на Рівненському заводі тракторних запасних частин. Встановлено, що у трудовій книжці позивача містяться записи стосовно цього періоду.

Посилання апелянта на неможливість включення до пільгового стажу спірних періодів у зв`язку із відсутністю уточнюючої довідки щодо особливого характеру роботи суд вважає безпідставними, оскільки те, що позивач працював в спірні періоди на роботах, передбачених Списком №2, підтверджується записами в його трудовій книжці.

Крім того позивачем було додатково подано документи підтверджуючи наявність спеціального стажу: наказ про переведення на іншу роботу №249-к від 10.03.1986, де зазначено, що позивач працював учнем заточника, а також вказаний характер умов праці, як "шкідливі", наказ №І234-к від 15.11.1986, яким ОСОБА_1 присвоєний 3 розряд заточника, наказ № 821 від 11 грудня 1987 про припинення трудового договору, згідно з яким позивача звільнено з посади заточника та зазначений характер умов праці як "шкідливі".

Щодо доводів апелянта про те, що в трудовій книжці не містяться дані про повний робочий день, пільговий характер роботи, не зазначаються відомості про прогули, простої страйки, перебування у відпустках, відомості про атестацію робочого місця, то слід зазначити, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний підтверджений стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів (довідок, наказів), оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду у від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 04.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17, від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Враховуючи вищевикладене, на час звернення із заявою до відповідача пільговий стаж для призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах, який відповідач відмовився врахувати, був підтверджений, в першу чергу, записами трудової книжки позивача.

Зважаючи на це, зазначений період може бути зарахованим до пільгового стажу за Списком №2.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби з 12.05.1981 по 04.05.1984, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. "в" абз. 3 ст. 36 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 23.03.1992 №2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (чинного на момент проходження позивачем служби) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Також, відповідно п.п. "к" п. 109 постанова Ради Міністрів СРСР №390 від 03.08.1972 "Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій" від 03.08.1972 №390 (яка діяла в період служби позивача), крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також: служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції, перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в встановленому порядку.

Отже п. 109 Постанови №590 надає право особі на зарахування періоду військової служби у лавах Збройних сил СРСР до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Відповідно до п. 6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки.

Згідно із військовим квитком НОМЕР_1 , копія якого є в матеріалах справи, позивач призваний на строкову військову службу 12.05.1981, а 04.05.1984 звільнений зі служби.

Крім цього, в трудовій книжці позивача зазначено, що з 12.05.1981 по 11.05.1984 позивач проходив службу в Радянській Армії.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зарахування до пільгового стажу періоду проходження служби позивача в Радянській Армії з 12.05.1981 по 04.05.1984.

Таким чином, оскільки пільговий стаж позивача, обчислений разом із зарахованим за цим рішенням пільговим стажем складає понад 6 років та 3 місяці, останній набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 20.05.2021 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.