Справа № 380/18846/22
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за процедурою письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання протиправними дій, зобов"язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі Позивач) ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся з вказаним позовом до Управління соціального захисту населення Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області (надалі Відповідач) (вул. Незалежності, 3, м. Стрий, Львівська область; 82400) в якому просить:

визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області в наданні статусу "члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни", ОСОБА_1 ;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області надати ОСОБА_1 статус «члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив, у наданні статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», чим порушує його конституційні права.

У наданому відповідачем відзиві на позовну заяву, останній позов не визнає, вважає його безпідставним та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Правомірність відмови позивача, представник відповідача обґрунтувала тим, що вона була прийнята відповідно до чинного законодавства, станом на дату розгляду заяви статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Крім того вказують, що позивач 14.02.2013 року зареєстрував шлюб і створив сім`ю з ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народився син ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 30 грудня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін; роз`яснено відповідачу його право на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Позивач, є сином померлого ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 03.07.2007 року.

Батько позивача ОСОБА_4 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції в 2014 2015 р.р., та 24.09.2016 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 від 27.09.2016 року.

Згідно витягу з протоколу № 49 від 10.01.2017 року, Центрально військово лікарської комісії, судом встановлено, що ОСОБА_4 отримав поранення «Наслідки мінно вибухової травми (23.02.2015) вогнепального уламкового проникаючого поранення голови. Ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та уламків», яке стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Поранення та причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.06.2017 року у справі № 456/1258/17 провадження № 2-а/112/2018, позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неприйняття рішення про призначення (або відмову в призначенні) одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення (або відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю його батька ОСОБА_4 під час виконання ним обов`язків військової служби та прийняти відповідне рішення.

Постановою Верховного Суду від 17.04.2019 року справа № 456/1258/17 провадження №К/9901/24557/18, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2017у справі №456/1258/17 скасовано. Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.06.2017 у справі №456/1258/17 залишено в силі.

29.09.2022 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Стрийського району Львівської області із звернення з приводу надання статусу члена сім`ї померлого ветерана війни.

За наслідками розгляду заяви позивача Управління соціального захисту населення Стрийського району Львівської області надало відповідь листом від 17.10.2022 року за № 3232/01.11, яким позивачу було відмовлено у наданні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни, з огляду на приписи статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Дана відмова мотивована тим, що 14.02.2013 року позивач зареєстрував шлюб і створив сім`ю з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народився син ОСОБА_3 .

Надаючи правову оцінку спірним діям та правовим позиціям учасників справи, суд врахував таке.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XІІ).

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.4 Закону №3551-XІІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Статтею 10 Закону № 3551-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що cім`ї загиблих (померлих) ветеранів війни.

До сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать:

1) сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів;

сім`ї військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, які призивалися на збори військовозобов`язаних Міністерства оборони, органів внутрішніх справ і державної безпеки колишнього Союзу РСР і загинули (померли) під час виконання завдань по охороні громадського порядку при надзвичайних ситуаціях, пов`язаних з антигромадськими проявами;

сім`ї загиблих під час Другої світової війни осіб із числа особового складу груп самозахисту об`єктових та аварійних команд місцевої протиповітряної оборони, а також сім`ї загиблих внаслідок бойових дій працівників госпіталів, лікарень та інших медичних закладів;

сім`ї осіб, які загинули або померли внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у Революції Гідності, а також сім`ї осіб, яким посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності.

Дія абзацу четвертого цього пункту не поширюється на сім`ї працівників міліції, осіб, які проходили службу в правоохоронних органах спеціального призначення, військовослужбовців внутрішніх військ, Збройних Сил України та інших військових формувань, які загинули або померли внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з подіями Революції Гідності.

До членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначених у цій статті, належать:

батьки;

один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні;

діти, які не мають (і не мали) своїх сімей;
діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття;

діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти;

утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія;

З матеріалів справи судом встановлено, що на момент звернення позивача із заявою до Управління соціального захисту населення Стрийського району Львівської області про надання статусу члена сім`ї померлого ветерана війни, позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_2 (шлюб зареєстровано 14.02.2013 року), що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_4 .

Суд також звертає увагу на те, що станом на 24.09.2016 року, стаття 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладена так:

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать:

утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія;

батьки;

один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні;

діти, які не мають (і не мали) своїх сімей;

діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття;

діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти;

Щодо доводів позивача про те, що згідно Постанови Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №456/1258/17 встановлено правомірність висновків суду першої інстанції про те, що за життя ОСОБА_4 спільно проживав та був пов`язаний спільним побутом, мав взаємні права і обов`язки зі своїм сином ОСОБА_1 , а тому позивач ( ОСОБА_1 ) є членом сімї загиблого ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Стосовно преюдиційного значення обставин, встановлених у справі № 456/1258/17, суд зазначає таке.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, за змістом частини четвертої статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, у якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 КАС України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2018 року у справі № 825/705/17, від 6 березня 2019 року у справі № 813/4924/13-а, від 12 жовтня 2020 року у справі № 814/435/18 та від 20 квітня 2021 року у справі № 817/1269/17.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови:

ці обставини встановлені судовим рішенням лише у господарській, цивільній або адміністративній справі (в визначених законом випадках, у рішеннях суду винесених у кримінальному судочинстві та у справах про притягнення до адміністративної відповідальності);

ці обставини досліджені (оцінені) судом саме як обставина (юридично значимий факт) преюдиційного характеру та не є правовою оцінкою, наданою судом певній обставині (юридично значимого факту);

ці обставини містяться у мотивувальній (як виняток, у резолютивній) частині рішення та відповідають вимогам пункту першого частини четвертої статті 246 КАС України, згідно з яким у мотивувальній частині рішення, серед іншого, зазначаються обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; як виняток, певні преюдиційні обставини можуть міститися і у резолютивній частині рішення;

судове рішення набрало законної сили;

у справі беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини (наприклад, особа може посилатися на преюдиційні обставини, що містяться в судовому рішенні, ухваленому відповідно до глава 6 ЦПК України «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Водночас преюдиція під час встановлення та перевірки обставин справи не має абсолютного характеру, оскільки відповідно до статті 2 КАС України однією із засад адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Порівняння засада (принципів) цивільного та господарського судочинства, закріплених у статті 2 Цивільного процесуального кодексу України та статті 2 ГПК України відповідно із засадами (принципами) адміністративного судочинства, дозволяє стверджувати, що принцип офіційного з`ясування всіх обстави у справі є обов`язковим лише при вирішенні публічно-правових спорів.

Згідно з імперативними положеннями частини четвертої статті 9 КАС України, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постанові від 29 листопада 2019 року у справі № 818/154/16, принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи; в адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення; принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

Згідно Постанови Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №456/1258/17, ОСОБА_1 звертався з позовом до Міністерства оборони України за участю третіх осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 про визнання протиправним рішення від 20.01.2017 №5 в частині відмови йому у виплаті допомоги у зв`язку із смертю батька ОСОБА_4 та зобов`язання виплатити таку допомогу в розмірі 689000 грн.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеною в постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 456/1258/17 для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: а) факт проживання з загиблим; б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків. Тому, аналізуючи дані обставини, Верховним Судом встановлено, що факт спільного проживання та ведення спільного побуту позивачем з його загиблим батьком знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, тому позивач є членом сім`ї загиблого ОСОБА_5 та має право на отримання грошової допомоги після загибелі ОСОБА_5 .

Відтак, предметом розгляду справи було наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги з врахуванням вимог статей 16,16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ.

Предметом розгляду у даній справі є право позивача на отримання статусу "члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни" відповідно до вимог ст.10 Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII.

Окрім того, управління соціального захисту населення Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області не брало участі у справі № 456/1258/17 та не досліджувалось питання право позивача на отримання статусу "члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни" відповідно до вимог ст.10 Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII. Суб`єктний склад у справі №456/1258/17 і цій справі відрізняється, що свідчить про те, що застосування преюдиції у цьому випадку не узгоджується з частиною 4 статті 78 КАС України.

Відповідно до ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що позивач помилково вважає преюдиційними обставини, які фактично є правовою оцінкою обставин справи. Водночас не має преюдиціального значення оцінка судом конкретних обставин справи, які не оспорювалися, мотиви рішення, правова кваліфікація спірних правовідносин.

Таким чином, відповідачем правомірно вказано у відповіді на звернення позивача, що станом на час звернення і розгляду заяви, не мав права на отримання статусу «Члена сім`ї померлого ветерана війни».

Отже, Управління соціального захисту населення Стрийського району Львівської області свою відповідь від 17.10.2022 року №3232/01.11 винесло на підставі і в межах чинного законодавства України. Тому, позовні вимоги щодо визнання протиправною відмови не підлягають до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду, відповідачем доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України; у свою чергу позивач не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов позивача задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області (вул. Незалежності, 3, м. Стрий, Львівська область; 82400) про визнання протиправними дій, зобов"язання вчинити дії ,- відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна