Справа № 440/4068/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 р.Справа № 440/4068/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 р. (ухвалено суддею Алєксєєвою Н.Ю., повний текст якого складено 02.12.2021 р.) по справі № 440/4068/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НИВЕЛОН" до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НИВЕЛОН" (в подальшому ТОВ "НИВЕЛОН") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (в подальшому ГУДПС у Полтавській області), в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 19.03.2021 р.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 р., відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ «Нивелон» у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.01.2021 р. № за грудень 2020 року заявлено до бюджетного відшкодування суму податку на додану вартість в розмірі 5338581 грн.

ГУ ДПС у Полтавській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка щодо дотримання позивачем податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року в податковій декларації з податку на додану вартість від 20.01.2021 р. № від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі, заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якого складено акт № 791/16-31-07-01-10/41379423 від 15.02.2021 р., висновками якого встановлені порушення позивачем вимог ст. 200 Податкового Кодексу України, вимог МСБО 18 «Дохід», вимог Наказу Міністерства Фінансів України № 21 від 28.01.2016 р. «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (зареєстровано в Міністерстві юстиції 29.01.2016 р. № 159/28) - завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 5338581 грн.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки 19.03.2021 р. відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № 1, яким зменшена сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 5338581 грн., застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1334645,25 грн.

Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтоване, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України (в подальшому ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.27. п. 14.1. ст. 14 ПК України, витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно із пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно із п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Прибуток (доход) суб`єкта господарювання, в розумінні ст. 142 Господарського кодексу України, є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Таким чином, прибуток (доход) - це мета всієї діяльності та є показником діяльності за певний період, і береться до уваги дохід та витрати за звітний період, а не результат (доход) кожної окремої операції, яка здійснюється в процесі цієї діяльності, як безпідставно без правового обґрунтування, вважає ДПІ.

Отримання підприємством доходу (прибутку) завжди пов`язане із здійсненням витрат. Кожне підприємство діє на свій розсуд, воно самостійно планує свою діяльність, розпоряджається своїм майном, несе відповідальність перед кредиторами за своїми зобов`язаннями, тощо.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає с (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 ПК України).

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в відсутності податкового боргу; або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фа сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно із п. 200.7 ст. 200 ПК України, платник податку, який маж право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення сумі бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Розділом V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України (із змінами і доповненнями) від 28.01.2016 р. № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (в подальшому Порядок № 21) встановлено, що платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (ДЗ) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4). Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми, обчисленої відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість. Значення рядка 3 таблиці 1 (ДЗ) (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації і зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. При заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання (ДЗ) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4). Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3. Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 6 Розділу 1 Порядку № 21, до податкової звітності з податку на додану вартість належать: податкова декларація з податку на додану вартість з додатками.

Пунктом 10 розділу III Порядку №21 встановлено, що додатки до декларації є складовою частиною такої декларації.

Згідно із п. 6 Розділу III Порядку № 21, платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідними даними бухгалтерського та податкового обліку платника.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Згідно із ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до положень МСБО 18 «Дохід», прийнятими Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку 01.01.2014 року дохід у Концептуальній основі складання та подання фінансових звітів визначено ж збільшення економічних вигід протягом облікового періоду у вигляді надходження або збільшення корисності активів чи зменшення зобов`язань, що веде до збільшення власне капіталу, крім випадків, пов`язаних із внесками учасників власного капіталу. Дохід включає дохід від звичайної діяльності, так і прибуток від інших операцій. Дохід від звичайної діяльності є доходом, який виникає в ході звичайної діяльності суб`єкта господарювання і позначається різними назвами, а саме: продаж, гонорари, відсотки, дивіденди та роялті.

Згідно із п. 7 МСБО 18, доход - валове надходження економічних вигід протягом періоду, що виникає в ході звичайної діяльності суб`єкта господарювання, коли власний капітал зростає в результаті цього надходження, за змістом пункту 13 як правило визнання застосовуються окремо до кожної операції.

Доходи та витрати, пов`язані з тією самою операцією або іншою подією, визнаються одночасно; цей процес, як правило, називають відповідністю доходів та витрат, що передбачено пунктом 19 МСБО 18.

Судовим розглядом встановлено, що в поданій позивачем податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2020 року товариством зазначено, що податок на додану вартість за грудень 2020 року в сумі 5338581 грн., виникла, з урахуванням сум податкового кредиту, відображеного у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року, рядок 10.1 у сумі 8246976 грн., що відображено у додатку 5 відповідної декларації.

Вказані дані відображені у податковій звітності ТОВ «Нивелон» відповідають оборотно-сальдовій відомості по кредиту рахунку 6442 та значенню рядка 21 попереднього звітного періоду (жовтень 2020 р.) у сумі 4903244 грн., відображеного у рядку 16.1 податкової декларації за листопад 2020 року в розмірі 13150220 грн. податкового кредиту рядок 17 декларації за листопад 2020 року.

Податкові зобов`язання за листопад 2020 року у рядку 9 декларації склали 9576259 грн. - сума рядків 1.1 та 4.1, що відображено у додатку 5 відповідної декларації та відповідає дебету оборотно-сальдових відомостей 6432 та 6435 за листопад 2020 року.

Різниця між податковим зобов`язанням у рядку 9 та податковим кредитом у рядку 17 декларації за листопад 2020 року складає від`ємне значення у сумі 3573961 грн., вказана сума зарахована до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та відображена у рядку 21 та додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року.

У податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2020 року відображені податкові зобов`язання у загальній сумі 3157907 грн. (сума рядків 1.1 та 4.1), що відображено у додатку 5 до відповідної декларації та відповідає дебету оборотно-сальдових відомостей по рахунку 6432 та по рахунку 6435 за грудень 2020 року.

Загальна сума податкового кредиту за грудень 2020 року складає 22491474 грн., сума рядків 10.1 у сумі 18917513 грн. та рядка 16.1 у сумі 3573961 грн., що відповідає оборотно-сальдовій відомості по кредиту рахунку 6442 та сумі від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 декларації).

Різниця між податковим зобов`язанням у рядку 9 та податковим кредитом у рядку 17 декларації за грудень 2020 року складає від`ємне значення у сумі 19333567 грн., яке частково зараховано до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та відображено у рядку 21 та додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2020 року у сумі 13994986 грн. та відображено як сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/ послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/ послуг, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 статті 200-1 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку у сумі 5338581 грн.

Як вбачається з висновків акту перевірки від 15.02.2021 р., протягом листопада 2020 року позивачем придбано у постачальників ТОВ Агрофірма «Псьол», ТОВ «Відродження». ФОП Слівкін соняшник високоолеїновий в кількості 1952,29 тон на суму 32221424,54 грн., в т.ч. ПДВ 5370237,42. Реалізовано на користь ТОВ «Укролія» за ціною 15055,30 грн. на суму 37893846,84 в т.ч. ПДВ 6315641,14 грн. в кількості 2097 тон (в тому числі 1952,29 тон, придбаних в ТОВ Агрофірма «Псьол», ТОВ «Відродження», ФОП ОСОБА_1 .

Позивачем до матеріалів справи надані копії первинних документів, складених за результатами здійснення господарських операцій між ТОВ «Нивелон» та ТОВ Агрофірма «Псьол», ТОВ «Відродження», ФОП ОСОБА_1 з придбання соняшнику високоолеїнового в кількості 1952,29 тон на суму 32221424,54 грн., в т.ч. ПДВ 5370237,42 грн., а саме, податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, договорів поставки акти звірки взаєморозрахунків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що контролюючим органом не надано переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Крім того, апелянтом не під час проведення перевірки, не під час розгляду справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції не надавалося доказів наявності зауважень до реальності господарських операцій позивача з ТОВ Агрофірма «Псьол», ТОВ «Відродження», ФОП ОСОБА_1 щодо придбання соняшнику високоолеїнового.

Аналогічний висновок, щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 01.02.2022 р. у справі № 820/3150/17.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУДПС у Полтавській області № 1 від 19.03.2021 р. підлягає скасуванню, оскільки ТОВ «Нивелон» у податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2020 року правомірно заявлено до бюджетного відшкодування суму податку на додану вартість в розмірі 5338581 грн. за наслідками господарських операцій з придбання у контрагентів - постачальників ТОВ Агрофірма «Псьол», ТОВ «Відродження», ФОП Слівкін соняшника високоолеїнового, реальність яких контролюючим органом не заперечується.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суд від 22.11.2021 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 77, 195, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - .

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 р. по справі № 440/4068/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Я.В. П`янова О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 01.03.2023 року