Справа № 521/1844/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/1844/23
УХВАЛА
28 лютого 2023 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
До Малиновського районного суду м. Одеси 23.01.2023 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (далі ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якому позивач просить:
Згідно з з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси справа передана на розгляд судді Бобуйок І.А.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2023 адміністративну справу №521/1844/23 направлено за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду (суддя Бобуйок І.А.).
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 року справа №521/1844/23 передана судді Катаєвій Е.В.
Підставою для звернення до суду з даним позовом позивач зазначає внесення невірних відомостей документацію про землеустрій.
Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, крім іншого, чи позов подано у строк, установлений законом; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 1 ч.1 ст.170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Згідно з п.1, п.2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа-переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір спір, у якому, зокрема, хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Статтею 19 КАС України визначено, що юрисдікція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.4 КАС України)
Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх рішеннях зазначала, що сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Стаття 15 ЦПК передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права.
По даній справі позивач звернувся з позовом до Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та працівникам цього ДП Іванової Наталії Вікторівни, ОСОБА_3 , визначаючи вказане ДП, є без наявності будь-яких підстав та обгрунтовань, суб`єктом владних повноважень.
Проте Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» є лише суб`єктом господарювання, якій у відповідності до Закону України «Про землеустрій» є розробником документації.
Статтею 1 Закону вказане значення термінів, зокрема: види робіт із землеустрою - обстежувальні, вишукувальні, топографо-геодезичні, картографічні, проектні та проектно-вишукувальні роботи, що виконуються з метою складання документації із землеустрою; документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель тощо.
Статтею 26 Закону встановлено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.
Розробниками документації із землеустрою є:
юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою;
фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.
Статтею 1 ЦПК України встановлено, що ЦПК України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.
Відповідно до ст.19 ЦПК України («Справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів») суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Предмет позову - певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно є способом захисту порушеного права, а підставу позову становлять факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.04.2019 року по справі №128/3751/14-а щодо подібних правовідносин та юрисдикції вирішення спірних питань зазначила, що визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.04.2019 року по справі №128/3751/14-а зазначила, що що суб`єкт господарювання, який здійснює обстежувальні, вишукувальні, топографо-геодезичні, картографічні, проектні та проектно-вишукувальні роботи, що виконуються з метою складання документації із землеустрою не є суб`єктом наділеним законом повноваженнями на здійснення владних -управлінських функцій держави.
Велика Палата Верховного Суду України, дійшла висновку, що вимоги позивача про визнання проведеної ДП зйомки земельної ділянки такою, що виконана з метричними помилками; визнання незаконною технічної документації на земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні третьої особи та зобов`язання ДП виправити технічну документацію на вказану земельну ділянку, не можуть бути самостійним предметом судового розгляду, оскільки зазначені обставини, що призвели до ймовірного порушення прав позивача, можуть слугувати доказами на обґрунтування та підставою для підтвердження правової позиції при пред`явленні позову в порядку цивільного судочинства.
За таких підстав Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що в цій частині позов не підлягає розгляду не лише в порядку адміністративної, а і в порядку будь-якої іншої юрисдикції.
Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 128/3751/14-а щодо юрисдикції спорів також застосований та зазначений у постанові Верховного Суду від 18.11. 2021 року, якій закрив провадження по адміністративній справі № 0240/3571/18-а.
Таким чином, позовні вимоги позивача викладені у позові по даній справі №521/1844/23 не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства, проте можуть буди розглянути при наявності цивільного спору щодо користування земельною ділянкою в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.170 КАС України, -
У Х В А Л И В:
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Адміністративний позов з додатками повернути позивачу.
Ухвала суду може бути оскаржена у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва