Справа № 520/7983/21
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2023-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 березня 2023 року № 520/7983/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (майдан Павлівський, буд. 4, м. Харків, 61003, 40214227), Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Сендик - Полянської Ірини Михайлівни (м-н Павлівський, буд. 4, м. Харків,61003, 40214227) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Сендик - Полянської Ірини Михайлівни, в якому просить суд:

- скасувати рішення державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 20.04.2021 року за № 57756139 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (щодо права власності) ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради зареєструвати право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 ;

- стягнути з Департамента реєстрації Харківської міської ради та Державного реєстратора Департамента реєстрації Харківської міської ради Сендик-Полянської Ірини Михайлівни на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1 816 грн. 00 коп. та витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 10 240 грн. 00 коп., а всього 12 056 (дванадцять тисяч п`ятдесят шість) грн. 00 коп.

Суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14.03.2022 № 133/2022 передбачено продовження строку дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 17 листопада 2022 року № 2738/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб - до 19 лютого 2023 року.

Указом Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Харківська міська територіальна громада входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 24.04.2022 № 75 (зі змінами).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що вважає рішення державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 20.04.2021 року за № 57756139 протиправним, оскільки перевіряючи перелік документів, наданих ОСОБА_1 для реєстрації права власності, державний реєстратор повинен був безпосередньо дослідити їх безсумнівну відповідність та повноту для проведення такої державної реєстрації, а не штучно створювати не передбачені законом підстави для відмови у державній реєстрації права власності.

Позивач вважає, що та обставина, що письмова довідка іпотекодержателя не містила відомості про вартість предмета іпотеки, не могло вплинути на законність та обґрунтованість вимог ОСОБА_1 про державну реєстрацію за нею права власності на предмет іпотеки, оскільки державному реєстратору було надано Звіт суб`єкта оціночної діяльності, яким встановлена вартість предмета іпотеки. Позивач вважає, що державний реєстратор, перевіряючи подані ОСОБА_1 письмові документи, надані нею як на підтвердження підстави виникнення у іпотекодержателя безспірного права на звернення стягнення на предмет іпотеки, допустив неправомірні дії та неповно дослідив надані ОСОБА_1 документи як у сукупності, так і кожен окремо.

Відповідач надав відзив на позов зазначивши, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, Законом України «Про іпотеку» визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки, одним з яких є рішення суду. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23.12.2019 року по справі № 642/999/18 в рахунок задоволення вимог позивача до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за договором позики звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 шляхом надання ОСОБА_1 права продати її від власного імені будь-якій третій особі-покупцю. Зазначене рішення суду не оскаржено та не скасовано. Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад цивільного судочинства. Згідно зі ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 19.03.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якій на підставі підп. «а» п. 13 Іпотечного договору від 15.08.2014 року та відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» просила провести державну реєстрацію за собою права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

25.03.2021 року державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Сендик-Полянська І. М винесла рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним № 57294142.

20.04.2021 року державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Сендик-Полянська І М. винесла рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень за реєстраційним № 57756139. Як на підставу винесення вказаного вище рішення державним реєстратором вказано те, що в ході розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.03.2021 року нею був проведений пошук в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в результаті якого виявлено Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23.12.2019 року по справі № 642/999/18 про стягнення суми боргу за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15.08.2014 року за реєстровим № 2162.

Відповідно до зазначеного рішення державним реєстратором встановлено, що в резолютивній частині отриманого нею судового рішення вирішено: «В рахунок задоволення вимог позивача ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за договором позики від 15.08.2014 року на суму 172 283 доларів США 59 центів (що складається з неповернутої частини позичених грошових коштів в розмірі 18 400,00 доларів США, 2 328,99 доларів США процентів за користування грошима, 151 321,70 доларів США пені, 232,90 доларів США 3% річних), що є еквівалентом 4 012 484 (чотири мільйони дванадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) гри. 81 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 23.12.2019 року звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 за процедурою, згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» - шляхом надання ОСОБА_1 права продати її від власного імені будь-якій третій особі-покупцю за ціною не нижче за звичайної ціни на цей вид майна на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче ніж за визначену згідно звіту ПП «Бюро технічної інвентаризації та оцінки» від 18.05.2018 року за реєстраційним номером № 3079659/18052018/1349 на рівні 537 998 грн. 00 коп». Крім цього, державний реєстратор вказала на те, що відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається, крім іншого, спосіб реалізації предмета іпотеки. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23.12.2019 року у справі № 642/999/18 визначено спосіб реалізації права, - за процедурою, згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку», державний реєстратор прийшов до висновку, що слід відмовити у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням державного реєстратора, позивачем прийнято рішення про його оскарження у судовому порядку.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127(далі Порядок), іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 18 зазначеного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Відповідно до статті 24 Закону підставами для відмови в державній реєстрації є: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці).

Так, частиною другою статті 24 Закону передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Пунктами 6 та 7 вказаного Порядку встановлено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Пунктом 61 Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно- телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Отже, положеннями Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 чітко визначено перелік документів, які мають бути надані державному реєстратору для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та вимоги до їх змістового наповнення.

Державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи.

Як зазначалось вище, в ході розгляду заяви державним реєстратором проведені пошуки в Державному реєстрі прав та реєстрах до 2013 року та встановлено відкритий розділ № 1 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до записів про право власності, власником квартири є сторона іпотечного договору - ОСОБА_2 .

Державним реєстратором проведені пошуки в Єдиному державному реєстрі судових рішень та встановлено наявність рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23.12.2019 року по справі № 642/999/18 по цивільній справі про стягнення суми боргу за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15.08.2014р., реєстровий № 2162.

На запит державного реєстратора до суду отримано завірену копію зазначеного рішення суду, відповідно до резолютивної частини якого в рахунок задоволення вимог позивача до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за договором позики від 15 серпня 2014 року на суму 172283 доларів США 59 центів (що складається з неповернутої частини позичених грошових коштів в розмірі 18400,00 доларів СІЛА, 2328,99 доларів СІЛА процентів за користування грошима, 151321,70 доларів СІЛА пені, 232,90доларів СІЛА 3%річних), що є еквівалентом 4012484грн.81коп. за офіційним курсом НБУ станом на 23.12.2019р. звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 за процедурою, згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» - шляхом надання ОСОБА_1 права продати її від власного імені будь-якій третій особі-покупцю за ціною не нижче за звичайної ціни на цей вид майна на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче ніж за визначену згідно звіту ДП «Бюро технічної інвентаризації та оцінки» від 18.05.2018р. за реєстраційним номером №3079659/18052018/1349 на рівні 537998грн. 00 коп».

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, Законом України «Про іпотеку» визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки, одним з яких є рішення суду.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23.12.2019 року по справі № 642/999/18 в рахунок задоволення вимог позивача до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за договором позики звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 шляхом надання ОСОБА_1 права продати її від власного імені будь-якій третій особі-покупцю. Зазначене рішення суду є чинним.

Статтею 24 Закону визначений перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону у державні реєстрації прав може бути відмовлено з підстав, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з п. 18 Порядку за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Враховуючи встановлені державним реєстратором обставини, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону державним реєстратором 20.04.2021 прийнято рішення № 57756139 про відмову у державній реєстрації права

За такого правового регулювання суд приходить до висновку про те, у державного реєстратора були наявні підстави для висновку про відмову у державній реєстрації права приватної власності на квартиру з адресою АДРЕСА_3 за ОСОБА_4 .

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (майдан Павлівський, буд. 4, м. Харків, 61003, 40214227), Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Сендик - Полянської Ірини Михайлівни (м-н Павлівський, буд. 4, м. Харків,61003, 40214227) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.